Režie:
Rudolf TesáčekHudba:
Vladimír FranzObsahy(1)
Každá dobrá hra musí platit pořád, neboť se musí dotýkat věcí trvalých. Tvrzení Václava Havla dokládá jeho první celovečerní titul v provedení Slezského divadla Opava.
Svou první celovečerní hru Zahradní slavnost napsal Václav Havel pro pražské Divadlo Na zábradlí, kde byla v režii Otomara Krejči uvedena 3. prosince 1963.
Jestliže po čtyřiceti sedmi letech vzbuzuje tato hra ve svěžím provedení činohry Slezského divadla a v režii Rudolfa Tesáčka bouřlivé reakce diváků, je to jen dokladem Havlova tvrzení, že každá dobrá hra musí platit pořád, neboť se dotýká věcí trvalých.
Chameleonská mnohomluvná přizpůsobivost je základním rysem postav Havlova absurdního dramatu, ať už se nacházejí uvnitř, či vně Likvidačního úřadu, případně jsou, či nejsou členy Zahajovačské služby, která se má ostatně také likvidovat. A ti, kterým je Likvidační úřad a Zahajovačská služba, respektive jejich likvidace šumafuk, moudře mlčí a zabývají se třeba láskou. Jen se s ní musí ukrýt do skříně.
(oficiální text distributora)
Recenze (15)
Byl jsem tehdy u toho, když se inscenace natáčela a Jakub Stránský mě pak osobně připravoval na přijímačky na JAMU se závěrečným monologem Huga Pludka. :) Jako divák ale hodnotím Havlovy kvality jako VYNIKAJÍCÍ. :) ()
Znalost absurdního dramatu u mě začíná a končí Čekáním na Godota, takže jsem tak trochu čekal, že se v tom budu topit. Ale nakonec nebyl ani tak problém v textu, jako spíš nezajímavém provedení. Raději bych si asi tuhle hru přečetl než viděl takhle. ()
"Žabinec bez brčka neusmažíš!" ()
Velký smysl. Havel má něco do sebe.!! :-) ()
Nehodnotím teď kvalitu záznamu inscenace, ale hru samu o sobě. Toto absurdní drama je Havlovou první samostatnou celovečerní hrou, která zobrazuje problémy aktuální nejen v 60. letech, ale vlastně v celé společnosti jakékoliv doby. Sledujeme, jak lidé postupně ztrácí vlastní identitu jen proto, aby nemuseli nést zodpovědnost za své názory, jak je pro ně pohodlné přizpůsobit se okolí, nevybočovat z davu, mluvit dlouze a rozvitě, ale neříct vůbec nic. Všemu tomu dominuje absurdita dvou hlavních skupin lidí - zahajovačů a likvidátorů. Ti zlikvidují vše, ještě než to může být zahájeno. Herci opavského divadla podávají v režii Rudolfa Tesáčka velmi přirozené výkony, kterými se stávají velmi blízkými všem divákům. Havel navíc celý problém nepředkládá výrazně kriticky a těžce, spíše na vše pohlíží s výsměšným nadhledem a nechává na divákovi, ať celou situaci posoudí sám. A nakonec přijde zahajovač Plzák se slovy: "No nic - a teď se tak nějak bez zbytečných diskusí rozejděte." Prostě...typický Havel, jehož hry oslovují už nějakou dobu mnoho generací. ()
Už zase tlučete špačky? Mé první setkání s Havlem dramatikem, paradoxně u jeho první sólové hry, a hned výborné absurdní drama. Kulisy jsou sice chudé ale naštěstí bohaté na výborné herecké výkony. P.S.: pouze pro buržoazní intelektuály 80 % ()
Aneb jak dlouze mluvit, přičemž nic neříct a tak se vypracovat se až na nejvyšší patra. Havel už svou první hrou uhodil hřebíček na hlavičku. Tehdy kritizoval příslušníky komunistické strany, ale podobných ,,pindálů´´ je i dneska mraky. Pojetí Slezského divadla hře nic neubralo, ale ani nepřidalo. Radši bych viděl verzi s Libíčkem, ale ta nebyla zdokumentována. ()
„Nebo si myslíš, že je možné střílet káňata, a mít přitom v Berouně maštal?“ ()
opět smysl v zdánlivém nesmyslu.. jen mi asi toto divadelní nastudování moc nesedlo.. skvělé momenty ale i ty hloupější a ano proměna hlavního antihrdiny je skvělá (i když poměrně příliš náhlá) ()
Příjemné nastudování stále aktuální (a to nejen s ohledem na hudbu Vladimíra Franze ;-) Havlovy divadelní hry na téma mlčeti zlato. ()
Z textu čiší Havlova společenká a intelektuální vyspělost, ale i stylistická nevyzrálost. Plochy univerzálně prázdného technického blábolení zabírají dlouhé minuty, přičemž jejich natahování nijak nepomáhá satirickému účelu. V jádru jde o dobrou hru se stále aktuálním tématem, její nová nastudování by ale rozhodně snesla pár zásahů - upravit rytmus jasně strukturovaných dialogů (co bylo svěží a svižné v šedesátých letech dnes už trochu klopýtá). A speciálně v tomto případě - Slezské divadlo hru zodpovědně oddrmolilo, ale naprosto ničím neobohatilo. ()
Geniální hra a bravurní zpracování. Jen mi něco říká že už jsem hlavního představitele někde vyděl, ale nevím kde, nicméně skvělí výkon. Už jsem si vzpomněl, hlavní představitel Jakub Stránsky vypadá jako Pomeje před 21 lety ve filmu Muka Obrazutvornosti ()
bože to jsou zase kecy, zajímalo by mě, jaké fundované řeči by se vedly, kdyby tohle "dílo" nebylo zrovna od Havla, .. byla to nuda k uzoufání, nafouklá bublina o ničem ... ()
Opavské divadlo znám velmi dobře a musím uznat, že tady se překonali. Hrají tak na 250%. Proto 3*. ()
Nic proti Havlově Zahradní slavnosti. Nechápejte mě špatně, Havlova dramata miluju. Jen provedení Slezského divadla mě nenadchlo. Uspokojivě prezentuje vše tak, jak má, ale nepřidává divákovi k uměleckému zážitku nic navíc. ()
Reklama