Režie:
Roman PolańskiKamera:
Paweł EdelmanHudba:
Alexandre DesplatHrají:
Jodie Foster, Kate Winslet, Christoph Waltz, John C. Reilly, Elvis Polanski, Joseph Rezwin, Tanya Lopert, Julie AdamsVOD (2)
Obsahy(2)
Zachary a Ethan jsou spolužáci, kteří se nepohodnou v parku, a Zachary Ethana uhodí klackem do obličeje. Vyrazí mu dva zuby, poškodí nerv v zubu a způsobí nemalou bolest. Ethanovi rodiče Penelope a Michael se snaží situaci vyřešit se Zacharyovými rodiči Nancy a Alanem jako rozumní lidé. Pozvou je tedy k sobě, aby si o všem v klidu promluvili. Zpočátku se zdá, že jejich záměr vyřešit vše smírně, je skvělý. Netrvá to dlouho, a Nancy s Alanem, velmi zaměstnaným právníkem, se chystají k odchodu. Dvakrát se pokusí o odchod, dvakrát se vrátí zpět, protože diskuze stále pokračuje. Drobné, ale velmi bolestivé poznámky na obou stranách postupně vygradují v hádku. Kdo je vlastně za incident zodpovědný? Zachary, který tak krutým způsobem uhodil Ethana, nebo naopak Ethan, který nechtěl Zacharyho vzít do party a obvinil ho z toho, že je práskač? Oba manželské páry pochopitelně straní svým synům. Všem leze na nervy Alanovo neustálé telefonování s kolegou a Michaelovi zase pořád volá jeho matka, i přes upozornění, že mají návštěvu, a Michaelův slib, že jí zavolá později. Telefonáty vedou k tomu, že páry jsou stále nervóznější a nervóznější a postupně odkrývají svá pravá já... (TV Prima)
(více)Recenze (888)
Divadelní zpracování mě zaujalo o malinko víc, ale i tak jsem se náramně bavila, protože herci byli opravdu výborní! ()
Snaha chovat se "civilizovaně" a bez problému se domluvit s druhou dvojicí na určitém "odčinění" a zvládnout situaci jako dospělí, to by bylo moc jednoduché ;) Ve chvíli, kdy ale Winslet "vrhla" na Kokoschku, začlo jít opravdu do tuhého a ve Foster to už začalo vřít :) Vlny názorů, které se ještě více spustí pomocí 18ti leté whiskey a přitom se všichni vždy chvilkami baví - to dělá film zajímavějším, jelikož hranici, kam až to zajde, jsem si ani nedokázala představit. Skvělá dvojice manželů, kdy každý má ve filmu své výjimečné chvilky a hlášky typu "Ano,Waltere" a nebo různé průpovídky a narážky, které mě vážně pobavili či ironie s matkou, která brala své léky - ;) Určitým způsobem to odlehčilo prostředí, ve kterém se děj odehrával a všichni se nakonec utápěli ve svých "sračkách" a dva "zasraní spratci" se jistě nikdy neusmíří ;) Já jsem se bavila, i když jsem zcela původně nepochopila, proč by se takto dva páry měly vůbec sejít... A určitou podobnost s "Kdo se bojí Virginie Woolfové?" jsem tu také viděla ;) ()
Byl jsem velmi mile překvapen. A zabaven na celých "pouhých" 79 minut :)... ()
Po rvačce dvou jedenáctiletých kluků na hřišti zůstává jeden z nich ležet s vyraženými zuby. Rodiče oběti (Jodie Foster, John C. Reilly) si pozvou rodiče útočníka (Kate Winslet, Christoph Waltz), aby společně vyplnili report pro pojišťovnu, a domluvili se co dál. Přátelská schůzka se velmi rychle mění ve vzájemné obviňování a napadání, a dospělí lidé se začínají chovat hůře než malí kluci... Téměř po celý film jsem se skvěle bavil tímto, více divadelním než filmovým představením o čtyřech postavách a jedné místnosti, a byl jsem plně rozhodnut dát filmu plný počet hvězdiček. Nakonec jsem o jednu hvězdičku slevil, a to ze dvou důvodů - za prvé, trochu useknutý konec - klidně bych si dovedl představit ještě další pokračování, ale Roman Polanski se rozhodl, že natočí jen osmdesátiminutový film (včetně titulků). A za druhé - trochu nevyužitý potenciál ženských hereckých hvězd Kate Winslet a Jodie Foster - čekal jsem od nich víc, ale přišlo mi, že je chlapi - a hlavně Christoph Waltz - krutě přehrávají (možná to bylo tím, že se zhruba v půlce změnilo rozložení sil z rodinného na chlapi vs. ženské, a přece jen jsem taky chlap). Každopádně jde o hodně nadprůměrný film, a Roman Polanski ukazuje, že ze svého umění stále nic nezapomněl.... ()
Skvěle vystavěné drama je oslavnou písní herectví Kate Winslet, Jodie Foster, Christopha Waltze a Johna C. Reillyho.. Perfektně na mě přenášela náladu celého příběhu - zpočátku stres, nervozitu a kostnatost, poté vztek a následně uvolnění až za hranice "slušnosti".. Ráda bych viděla i na divadelních prknech :-D ()
Po dlouhém váháním jsem se na film podíval a rozhodně jsem neprohloupil. Z počátku klidná a rozumná debata mezi rodiči se postupem času mění na slovní přestřelku hodnou těch nejjednodušších. Že šlo ze začátku o jejich syny a jejich incident jde brzy stranou a na řadu přichází celá řada nesouvisících věci. A nakonec to nejlepší - do vlasů si vjedou všichni. ()
Věděl jsem, že jdu do konverzačky, která, když me nezaujme po pár minutách, tak to vypnu a taky že jo, osobnost jodie foster mi byla tak nepřijemná, že už jsem šahal po ovladači, ale najednou se k tomu přidal suchý humor Waltze a ten mě držel(spolu s prvním sklenkou whisky:) až do konce, který byl očekavaný, i přesto, že jsem doufal v nějaké rozluznění. ()
najironickejšia a najsatirickejšia komédia akú som kedy videl =D ....a ozaj konverzačný masaker..plus všetci herci si perfektne odviedli svoju robotu ()
Skvělá intelektuální komedie. V obyčejnosti je krása. Tady je to nádherně vidět, dva páry, jeden byt a několik nevyřčených pravd se spoustou předsudků. Každý z herců předvádí úžasný výkon a svojí postavě dodává spoustu emocí, citů a všechny lidské vlastnosti. A to jsem se ještě nezmínil, že se herci parádně doplňují a jejich konverzace Vás několikrát dostane na lopatky. Jediným záporem je délka, které by prospěla minimálně patnáct minut navíc. Už se nemůžu dočkat až tuhle návštěvu absolvuji podruhé. ()
Zkraje Bůh masakru okamžitě zaujme, ale zhruba od půlky už se jen modlíte, za rychlejší spád. Stejně tak postavy - zpočátku výborně zvládnuté, ale při konci, až dojde k zhuštění děje, tak se chovají absurdně a naprosto nereálně. Jelikož jim scénář nedovolí opustit byt, dochází k prapodivným situacím, kdy někoho popadne bezmezný záchvat hněvu, ale protože je svázán stěnami bytu, stejně rychle se uklidní a pokračuje v hovoru (což by se za normální situace jen stěží mohlo stát, poněvadž byse ten člověk prostě sebral a šel). Přišlo mi to křečovité. 40% ()
Tahle komorní konverzačka, celkem dobře sestavená, dle mého zachycující rigiditu a nedostatek bezstarostnosti dospělosti, spojený s jakousi izolací ve vlastních problémech a zámotcích života, které posléze delegujeme někdy až paradoxními způsoby. Kontrast zlovolných agresivních dětí a rozumných rodičů, odstartuje celý děj filmu, který postupně mění polaritu. Líbila se mi gradace. Líbily se mi odstíny projevování se daných charakterů, vše poměrně řemeslně zahrané. Nejdříve jsem se divil, že to má stěží hodinku dvacet, ale ke konci jsem pochopil, že to je rozumné maximum, jenž se dalo z dané zápletky a jejího umístění vytvořit, aniž by se musela kašička zbytečně nadstavovat. Co se týče režie, Polanski nemá u mě žádné konkrétní preference, či antipatie. Beru to tak, jak je. Tohle mi přišlo zvládnuté dobře, bez ohledu na jakýkoli okolní kontext, se mi to líbilo. A stejně jako kamera, která pro mě přirozeně střídala své spíše statické záběry s cílem více určit dynamiku situace - blízké záběry "v ději" a záběry s odstupem, pohled nezaujatého přístojícího. Nejsem velký fanoušek konverzačních-komorních dramat, protože na ně potřebuji mít vhodnou hodně empatickou náladu a i tak musí být dobré, abych pak nebyl... znuděný a opouštěl zájem o děj a jeho účastníky. U Boha masakru jsem čekal trochu více komediálních prvků - ne že by tam nebyli, ale jsou spíše na hranici ironií, sarkasmů a dalších forem. Ale i tak jsem zklamán nebyl, a pobavil jsem se. Jen jsem se nesmál nahlas a hned. ()
Mám velice rád filmy typu "lidé v místnosti" a skutečně si libuji nad psychologií postav a psychologií děje obecně. A jestliže se tvrdí, že v uhlazeném člověku se skrývá strašná bestie, těšil jsem se opravdu neskonale. Co jsem dostal? Tři lidé se opijí z jedné lahve whisky, přičemž největší peklo tam dělá ta čtvrtá - střízlivá. Afektovaná ženská, která se zastává Afričanů, staví je nad Američany, ale pohodlí konzumního života by za ten nejistý africký neměnila ani náhodou. Abych ale nevybočoval. Tito lidé si vlastně normálně pokecali, vyměnili si názory a sem tam zvýšili hlas. Místo toho, aby se z nich stala zvířata, zjišťují, že jsou ve svých manželstvích nespokojení a že své partnery vlastně neznají (syndrom "Výměny manželek"). Mám-li hledat ve filmu logiku, musím uznat, že se postavy chovaly zcela logicky a to vzhledem ke svým pohlavím. Já jako muž chápu chování obou dvou mužů, nemůžu ale říct, kdo mi byl sympatičtější. Typologicky blíže mám asi k J. C. Reillymu, přestože některé podobné prvky chování v takovéto situaci bych nalezl i u Ch. Waltze. Takže shrnuto - místo proměny člověka ve skryté zvíře se jedná o celkem suchou konverzačku. ()
Nebyť toho faktu že je to podľa divadelnej hry tak by to bol dosť slabí snímok. Takto sa na to dá vcelku úspešne pozerať vďaka kvalitným hercom, ich postavám ktoré hrajú úžasne a krátkej stopáži. No napriek tomu to bolo skôr nepravdivé, a neuveriteľné, až miestami núteno pôsobiace. ()
Polanskiho nový snímek byla jasná divadelka. Takové filmy jsou jasné... jako Bez předsudků - na jeden záběr se jede všechno a celý film. Waltz se mi konečně ukázal v něčem jiném než Tarantinovi a vypadal úžasně, jako vždy (Pozn.: jeho dabing byl omnoho lepší než v Panchartech). Foster na konci působila dojmem Hulka, který zachvilku bouchne a Waltz byl takový pohodář. Film by se mohl jevit jako nudný, ale postavy se stále mají o čem bavit a to tu hodinu a čtvrt zabere. Možná zdlouhavé... ale dobré. ()
Super dialogový film, kterému přidává velké plus herecký koncert všech přítomných hereckých es.. ()
Plete se mi to s filmem "Jako malé děti", protože tam taky hrála Winslet a podle mě by to film vystihovalo i líp než Bůh masakru. Ale vlastně je to jedno, protože Polanski raději neměl ten scénář, scénář k té hře číst - snad ani list. Strašně z toho trčí ztrouchnivělá divadelní prkna - třeba když Waltz strašně spěchá na megadůležité jednání, ale kvůli hnusnému koláči se klidně zdrží ještě hodinu a půl a je jasný, že JENOM proto, aby neodcházel ze scény, nebo když Jodie Foster hysterčí a v zadním plánu v nízké hloubce ostrosti blije Kate Winslet, protože takhle se to dělá na divadle a ve filmu tomu asi nerozumím. "No joo, to pochopíš, až budeš mít krizi středního věku." ()
Drsné komorní drama o dvou rodičovských párech, které se snaží urovnat nepříjemnou situaci mezi jejich dětmi. Ač Polanskiho moc nemusím, tak tady si parádně pohrál s charaktery postav, k čemuž mu samozřejmě pomohli svými výkony i aktéři. Zdvořilost se nám tak mění v agresivitu a hrubost a to nejen mezi páry navzájem, ale poté i uvnitř párů a nakonec to vypadá jako souboj pohlaví. Moc pěkně jsem se bavil. ()
Nic neříkající osmdesátiminutová velepruda plná nesympatických a otravných postav, kterých jediným úkolem je vám každou vteřinu co se koukáte maximálně znechutit. Párkrát jsem se sice pousmál, ale víc ze mě tento film nevytřískal. Tentokrát nepomohl ani vždy skvělý Christoph Waltz. ()
Malinko jsem čekal víc. Potenciál byl obrovský. Jodie Foster vyhrála :) . 69%. ()
Námět jako kdyby psal Woody Allen a zpracování je jak vystřižené z jeho filmové kolekce. Ačkoliv je za režijní klapkou Polanski, podařilo se mu navodit atmosféru hádky čtyř různých lidí. Na film jsem jako mnozí koukal kvůli obsazení Christophera Waltze a zde zahrál osobitého samolibého "grázla" - byznysmena. Ostatní herci nebyli špatní, jen né tak dobří až na Jodie Fosterovou, která zahrála natolik histericky až mě to děsilo. Děj filmu je sice při nejmenším znám brzy, přesto můžeme sledovat zajímavý vývoj jednotlivých postav. Délkou nikterak natahovaný, konverzačně zdařilý a v únosné míře zabavný... zhruba tak něják se mi jeví Carnage... ()
Reklama