Režie:
Juan Luis BuñuelKamera:
Luciano TovoliHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Liv Ullmann, Michel Piccoli, Ornella Muti, José María Caffarel, Ángel del Pozo, Carmen Maura, George Rigaud, Francisco Nieto, Inma de Santis (více)Obsahy(1)
Po smrti své ženy Leonor založil středověký šlechtic Richard novou rodinu. Oženil se a zplodil dítě. Potají však stále toužil mít svou Leonor zpět. Ale jak se říká: Buď opatrný na to, co si přeješ. Šílená touha dovedla Richarda až k fatalnímu rozhodnutí, a Leonor přichází zpět ze světa mrtvých. Richard však brzy poznává, že s ďáblem se obchodovat nevyplácí. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Liv Ullman jako sexy zombie vysávající děti působila děsivě (ale to působí normálně). Ocenila bych ale výpravu, kostýmy a vymakané detaily. ()
Velky zklamani. Film rozhodne neni zadny fantasy, pokud za to nekdo nepovazuje jedno ozivnuti mrtvoly. Horor to neni ani omylem, tohle horor nevidelo ani z dalky. Film je tak nejbliz k historickymu dramatu, ale cely ty kulisy pusobi desne chude, nakej ten les a louky, osklivej hrad a par dobovejch kostymu. No ale tohle bych prekous, prekous bych i to, ze Morriconeho perfektni hudba hraje jen na zacatku a pak uz je jen ticho, ale neprekousnu dej. Hodinu filmu se Piccoli chova jak hovado a ma se mu jakoze stejskat po jeho zesnuly manzelce, jenze nevim jestli to proste neumi podat, nebo byl blbe napsanej scenar, ale verit se mu nakej smutek moc neda, obzvlast, kdyz Leonor jeste nevychladla a on uz "zada" o ruku sexy Ornellu Muti. Po hodine se konecne zacne neco dit a Leonor vstane z mrtvejch, tak sem cekal, ze to konecne zacne. Jenze ono hovno, film dal jede ve stejnejch nudnejch kolejich. Na zaverecnou ctvrthodinku se tady najednou objevi nejaka linie o ztracenejch detech a celej konec prestane moc davat smysl, ze sem ani nechapal, co ze se to vlastne deje a hlavne proc. Navic ani tech par potencialne silnejch scen, jako je vstani z rakve, zaverecnej skok nebo upaleni carodejnice neni nijak atmosfericky natoceny. Takze vlastne ani nevim, za co ty dve hvezdicky, kdyz jsem se vetsinu casu nudil. ()
Zdá se, že některým předpisatelům unikla skutečnost, že režisérem tohoto filmu není geniální Španěl, ale jeho téměř stejnojmenný syn. Na kvalitě díla se tato skutečnost nemohla neodrazit; plně to platí i pro Bunuelovu volbu jimi zmiňované literární předlohy. Španělská strohost, polaritně vyhrocované konflikty děje i vztahů mezi postavami propůjčují celkové atmosféře LEONOR až odcizené rysy. V takto pojaté poetice se viditelně zužuje prostor pro herecké protagonisty. Až k nepoznání je tu projev Michela Piccoliho, hodně se ztrácí i tehdy začínající Ornella Muti. Jediná, která se viditelně vymyká místy až uspávajícímu ději, je v nezvyklé úloze něžného upíra (?) Liv Ullmannová, pro kterou se tu narodila postava spíše rozšiřující než prohlubující její vynikající filmové a vůbec herecké umění. Abychom více a spíše pochopili úroveň, dosaženou Bunuelem juniorem, musíme si v aměti evokovat současnou tvorbu pozdního Passoliniho, mj. např. DEKAMERON, ale i staršího OIDIPA KRÁLE. LEONOR však zůstává i tak mimořádně zajímavým vhledem do duchovního dnes již historického světa pyrenejského dominantního státu. ()
Mrazivá mysteriózna dráma o (chorobnej) láske ktorá siaha až za hrob. (7/10) ()
Zvláštní, typické pro milované role Mistra Piccoliho, jenž se vyznačovaly někdy až absurdní alogičností. ()
Rozhodně zajímavá záležitost. Rytířem Richardem milovaná Leonor zemře a on na ni ani po letech neníc schopen zapomenout. Nic tomu nepomohlo, že se znovu oženil a narodilo se mu dítě. Navštěvuje její hrobku a přeje si být s ní. Tužby a modlitby jsou vyslyšeny a Leonor vstane z mrtvých. Skoro vše je jak dříve. Je stále tou krásnou paní, je tu však cosi podivného, v jejím okolí záhadně umírají děti.... Leonor je poetický snímek, který je spíše děsivým než hororem s pěknou středověkou atmosférou. Někdy je zkrátka lepší být smířený s osudem, než se jej snažit měnit. Bylo to zvláštní, zajímavé, ale asi jsem očekával víc. PS. I já bych po svatbě s Ornellou Muti na Liv Ullman (notabene mrtvou) už jen těžko vzpomenul .-) * * * ()
Velkoryse pojatá středověká symbolika. Skěle zahraná na pozadí krásného Španělska a do detailů propracované výpravy. Variace na obdobné příběhy o spolčení se z ďáblem za cenu uskutečnění nejvroucnějšího přání. Každý v sobě takovou strunku určitě najdeme. ()
[OBSAHUJE SPOILERY] Pořád váhám, jestli tomu hodnocení ještě nesnížit, neb netuším, co to sakra mělo znamenat - šlechtici umře manželka, on se jde za pět minut poté oženit se sousedovic dcerou, ta vrhne pár potomčat mužského pohlaví, mrtvá manželka vstane z hrobu a zabije novou rodinu svého muže a odlehčí o nejmladší členy i pár rodinám jiným, do toho tam hoří nějaká čarodějnice a nakonec živý a nemrtvá spadnou ze skály. Uh-oh. Na horror je to příliš neděsivé a nelekavé, na drama málo propracované a bez jakéhokoli uvěřitelnějšího hereckého výkonu a na komedii (občas to tak vypadalo) zase moc velká nuda. ()
Je smutné, ak umelecké dielo upadne do zabudnutia. Ešte smutnejšie je, ak je v živej pamäti, no ostáva nedocenené, dokonca nepochopené, a síce vinou zámeny umeleckého filmu za film žánrový, ktorým "Leonor" nie je. Ak sa v popiske k filmu objavia pomocné barličky vo forme žánrového rozhrania (dráma, horor, fantasy a pod.), je voči umelcovi krajne netaktné redukovať preto jeho dielo na čosi malicherné. Metaforické vyjadrovanie, ktoré je tu celkom zrejmé, totiž vylučuje žánrovú čistotu. A viete si predstaviť Liv Ullmann, ako podpisuje zmluvu na komerčný film? Za vzburu proti "poriadku" sa tvrdo platí. To vedel nielen režisér Juan Bunuel ale i nemecký romantik Ludwig Tieck, ktorého dielo tu poslúžilo ako inšpirácia. Súvislosť s nemeckým romantizmom nekončí - pár kľúčových momentov sa totiž odohráva v krajinnej scenérii akoby skopírovanej z obrazu "Čertov most" od Karla Blechena z roku 1833. Bunuel preniesol dej do rodnej krajiny svojho otca, no žiadne "slnečné Španielsko" sa nekoná - pri pohľade na krajinu divák cíti rovnaký chlad ako Leonor. Typicky španielsky zmysel pre drsný naturalizmus je v príslušných intervaloch zjemňovaný zábermi a scénami jedinečných poetických kvalít, prípadne magickým realizmom (Leonor v okne). Jediné, čo na tomto filme môže výraznejšie vadiť je prevažujúci vecný režisérsky prístup, ktorý uberá dielu na atmosferickosti. Top scéna: Liv Ullmann rozpráva dieťaťu príbeh. Ten príbeh disponuje takými kvalitami, ktoré by zahanbili i Morticiu Addamsovú. ()
Žiadne fantasy a žiadny horror.Historická ľúbostná dráma,to áno.Ak sa tento film bude posudzovať ako historický film,tak to môže byť aj za štyri.Bunuel predsa netočil žiadne somariny.Síce je tam všadeprítomný upírsky element,detí miznú a kto to ma na svedomí je hneď jasné.Trocha tento príbeh pripomína Edgara Allana Poea.Zo žánru horror je tam len žena,ktorá sa po desiatich rokoch znovu vráti medzi živých.Pekná hudba od Morriconeho,známe tváre ako Ornella Muti a Liv Ullman.Nejaké to upálenie čarodejnice,morová nákaza.No ako som už spomenul,k horroru to ma veľmi ďaleko. ()
Biedny a mizerny film, teda ak niekto povazuje ozivenie mrtvoly za namet na slusny fim ... mne je to jedno. Jo a natocil to Bunuel ml. . 20 % ()
Leonor není hororovým filmem podle dnešních měřítek. Velkopanských krvavých akcí hrůzy se straní a strach navozuje prostřednictvím přiléhavé atmosféry, vkusné scénografie a symbolismu herectví. Styl vyprávění v podobě strašidelné pohádky předkládá důmyslné budování prostředí, bez podbízivých efektů. Všechny jednotlivé střípky do sebe zapadají, aby přes své všeříkající obrazy vdechli život sugestivně vyprávěnému příběhu. A starobylá legenda rozhazuje svou oživlou ponurost života, touhy, strachu a všeobjímající smrti. Symbolika, gesta a postoje jsou nevyhnutelnou součástí nevšedně vyprávěného příběhu. Hlavní postavou příběhu je španělský šlechtic Richard (velmi zajímavý Michel Piccoli) ve své sžíravé touze po první manželce. Tento jeho neukojitelný chtíč vrhá svého nositele a jeho okolí do světa hysterického strachu ze smrti, která je trestem za nesvědomité překračování hranice života a smrti. Smrtelný zápach pomalu a jistě obklopuje celý kraj do zatuchlého oparu nevědomosti a morové epidemie. Hlavní ženskou postavou je Richardova první manželka Leonor (pozoruhodná Liv Ullmann), která po nedobrovolném zmrtvýchvstání nabývá zcela jiné podstaty. Smrt je vznešená dáma s krásnou maskou na tváři, laskavým slovem na rtech a objetím, které natrvalo zanese rty do sféry strachu a nebytí. Významnou postavou je druhá Richardova manželka Catherine (půvabná Ornella Muti), odstrkovaná a nechtěná osoba v zabarvení posedlosti a stesku po velké lásce. Žádný vykonaný rozkaz a přání nezaručují život na výsluní a v přepychu. Z dalších postav stojí za zmínku Richardův věrný druh Thomas (Antonio Ferrandis), jako synonym životní moudrosti a zkušenosti bez předsudků a bez slepé důvěřivosti k životu nebezpečným mýtům. Je příjemné a potěšující, když se narazí na hororovou látku, která není zpracována standardní cestou brutálních efektů, ale dává se přednost a prostor k vykouzlení umně a pečlivě navozené atmosféry stísněného strachu za pomoci filmařských a uměleckých dovedností a schopností. A strach se valí na svého prostředníka bez slitování v neochotě naslouchat varovné moudrosti. ()
Ač mi to úplně na Luise nesedělo, že to není přímo od velkého mistra jsem se dozvěděl až teď :) Ach jaká potupa. Nicméně i tak musím říct, že film byl zajímavý, otevíral zajímavé otázky a přes podivínskou zmatečnost se dobral slušného konce. Problémem jsou zejména dlouhé pasáže bez dostatečně vysvětleného kontextu, které dosti komplikují udržení pozornosti a působí nezajímavě, až nudně. Dobrá práce s oživením mrtvé postavy. Syrové násilí. *** Ve zkratce: Stříbro zlatem nenahradíš. ()
Symbolicky poňatá balada o láske a smrti. Buňuel si zvolil puristicky štylizované prostredie stredoveku, ktoré má romantické momenty, ale predovšetkým umelecky dokresľuje tragický dopad na všetky postavy drámy. Vynikajúci výber hercov veľmi presne charakterizuje povahy a ich neodvratne konflikty. Režisér ako profesionálny šachista takticky posúva figúrky na ploche príbehu tak, aby nás nepozorovane dostal až do konečného šach-matu. Jednoducho ďalšia Buňuelovska parádna skoro až divadelná "hra o život":-) 90% Skvele opísal a presne zaradil MIMIC ()
Tak nevím... Jsem trochu na vážkách... Děj mě nějak moc nezaujal. Piccoli mě také moc nenadchl, musím se přiznat, že mi ho ani nebylo líto, když mu jeho milovaná žena zemřela. Řekla bych, že to všechno dost pokazil scénář... Na druhou stranu to bylo zajímavé, celý snímek pozdvihovala úžasná Liv Ullmann. No, celkově 3 hvězdy. ()
Velmi realistická představa středověkého šlechtice.Nic jiného nedělali, než chlastali a všechno ničili.Ráno mu umře žena a večer už je svatba s novou krasavicí.Jinak je to klasika, bez dějových překvapení s jasně danným koncem. Knižní předloha je silně znatelná. ()
Jak může někdo vzpomínt na mrtvou Liv Ullmann(nic proti), když má v posteli sexy Ornellu Muti?! ()
Docela zajímavej film. Normálně bych dal tři *, ale Liv Ulmann je luxusní zloun. 70% ()
Reklama