Režie:
Pernilla AugustKamera:
Erik Molberg HansenHrají:
Noomi Rapace, Ola Rapace, Outi Mäenpää, Ville Virtanen, Tehilla Blad, Junior Blad, Alpha Blad, Selma Cuba, Minna Haapkylä, Håkan Bengtsson (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Leena je s manželem a dvěma dětmi šťastná, dokud nepřijde telefonát, který připomene traumata temného dětství. Na druhé straně linky je totiž její matka, která právě umírá a ráda by ještě naposledy spatřila dceru. Telefonát Leenu velmi zasáhne, spojení s rodinou už dávno zpřetrhala, když se snažila vymanit z děsivých zážitků spojených s alkoholismem obou rodičů. Poprvé v dospělosti bude čelit vlastní matce a nutně se musí vyrovnat s tíživým traumatem. Adaptace úspěšné novely švédské spisovatelky Susanny Alakoskiové je celovečerním debutem herečky Pernilly Augustové. (Febiofest)
(více)Recenze (33)
„Hrůza. Hrůza je strach, že se stane něco zlého.“ A malou Leenu čeká hodně hrůzy...Divák se může zpočátku jen zkusit uhádnout, jaká traumata si Leena ohledně své matky prožila. Postupné vnořování do nepříjemné minulosti, kterou se v sobě snažila mít bezpečně pohřbenou, odkrývá někdejší Leeninu hluboko zakořeněnou bolest a člověk má skoro chuť okřiknout jejího manžela, že některé dveře s kostlivci by bylo lepší prostě otevírat. Ale ve výsledku to může to být i jistý druh terapie, jakkoliv bolestivý…Nadprůměrné drama plně se opírající o herecké výkony mladší i starší představitelky hlavní postavy, obě byly velmi uvěřitelné. I samotný příběh má sílu a nemusí v něm ani docházet k těm největším zvěrstvům (alespoň dle mých diváckých zkušeností). Pernilla August, pro mě do teď známá pouze jako herečka, v mých očích každopádně obstála i na režisérské stoličce a já jejímu celovečernímu debutu dávám solidní 4*. „Nikdy nepřestaly růst. Slunečnice tvýho táty. Dal jim tolik lásky.“ - „To nebyla láska. Zalíval je chcankama.“ ()
Určite by sa tu nejaké chyby našli, vedel by som si predstaviť aj lepšiu réžiu, ale nemôžem inak ako dať plný zásah. Je to pre mňa až príliš osobné (hoci som sa s hlavnou hrdinkou na konci úplne nestotožnil), film naplno pochopia iba ľudia, čo niečo podobné prežili na vlastnej koži. Zaujímavé do akej jednoduchosti sa zredukujú všetky detské sny: "...želám si, aby moji rodičia prestali piť alkohol..." - najkrajší univerzálny darček, aký si môže dieťa z takejto rodiny priať. Žiaľ nikdy sa ale nesplní... Hlavná hrdinka mala vlastne ešte šťastie, pretože keď pominieme tú bitku remeňom za vyliaty alkohol, tak ju otec aspoň fyzicky nenapádal. Alkohol je metlou ľudstva a väčšinou na to doplatia len tí najbezbrannejší - deti. ()
Noomi a Ola Rapace, v tom čase ešte skutoční manželia, vo filme ako Leena a Johan. Postupne začíname chápať, aké drsné detstvo sa Leene udialo a prežívame spolu s ňou všetko, čo dieťa prežíva v rozvrátenom vzťahu rodičov. Alkohol v hlavnej úlohe. Najhoršie je, že sa to navždy zapíše do detskej duše a fascinuje ma, že po takej traumatickej skúsenosti, dokázala relatívne normálne Leena žiť svoj vlastný život. Ešte, že ju otec nemlátil (až na tú facku kvôli vyliatej fľaške). Krásne myšlienky pochádzali z Leeninho denníka - aké jednoduché sny o šťastí majú deti. ()
Přestože kvalitu severských dramat nemám v úmyslu v žádném případě jakkoliv zpochybňovat, tak zrovna tento snímek tuto skutečnost minimálně za mě příliš nenaplňuje. A důvodem je především velice slabě zpracovaný příběh, který měl stát hlavně na opravdu silných a přesvědčivých emocích, nicméně jsou to právě emoce, které tu absolutně nefungují, a ať se mě laskavě nikdo nesnaží přesvědčovat, že správné severské emoce mají být chladné, jelikož to je prostě blbost. Chladné emoce jsou jednou provždy nefunkční emoce. Samotná zápletka, respektive příběh, odehrávající se ve dvou časových rovinách, pak trpí i přes kratší stopáž rozvláčností a značným nedostatkem dramatických scén, jednotlivé postavy, a to v obou časech, působí nezajímavě a nevýrazně, a závěrečné vyústění se mnou též ani trochu nehnulo, což už byl ale vlastně jen důsledek celkové odtažitosti snímku. Pozitivem tak v podstatě zůstává jen syrovější atmosféra, vyvolávající přesvědčivé pocity neklidu a zmaru, a samozřejmě herecké výkony většiny herců, v čele s mou oblíbenkyní Noomi Rapace. Jako celek mě toto drama ale zkrátka neoslovilo, nepřineslo mi ani trochu očekávaného silného emočního filmového zážitku, takže bohužel, za mě slabší žánrový kousek. ()
Snímku vládne hrozně pomalá a ospalá atmosféra. Kdo se nenechá nalodit už v samém počátku, ten bude u filmu trpět. Příliš mi nesedla forma, kdy je pomocí flashbacků divákům odkrýváno nepěkné dětství hlavní hrdinky utopené v alkoholismu svých rodičů. Na celém filmu je zajímavé snad jen to, že si jej střihli manželé Rapaceovi. Jinak opravdu dramatická tuctovka bez jediného "wow" momentu, ve které tleskám pouze hereckým výkonům všech zúčastněných. Z celé stopáže mě oslovilo jen asi posledních 20 minut, kdy se napětí krásně vystupňovalo. Lepší hvězda. Viděno v rámci Filmové výzvy 2017. Film mi vybrala uživatelka eLeR. ()
Galerie (29)
Zajímavosti (3)
- Po filmu Muži, kteří nenávidí ženy (2009) a jeho dvou pokračujících dílech jde o další film, kde si zahrála Tehilla Blad mladší já postavy ztvárněné Noomi Rapace. (boul)
- Představitelka hlavní role Noomi Rapaceová za roli Leeny získala cenu za nejlepší herečku na Mezinárodním filmovém festivalu v São Paulu, zatímco režisérka cenu Mezinárodního týdne kritiky na festivalu v Benátkách. (kikulin)
- Leena (Noomi Rapace) a Johan (Ola Rapace) sú v skutočnom živote manželia. (ludovit14)
Reklama