Režie:
Jean-Pierre JeunetKamera:
Bruno DelbonnelHudba:
Yann TiersenHrají:
Audrey Tautou, Mathieu Kassovitz, Rufus, Jamel Debbouze, Clotilde Mollet, Isabelle Nanty, Dominique Pinon, Yolande Moreau, Maurice Bénichou, Claire Maurier (více)Obsahy(1)
31. srpna 1997 ve 4 hodiny ráno dostala Amélie (Audrey Tautou) nápad. Musí stůj co stůj najít dávného majitele krabičky vzpomínek, kterou náhodou našla ve svém bytě, a poklad mu vrátit. Jestli to ocení, je rozhodnuto. Amélie začne zasahovat jiným lidem do života. Jestli ne, tak nic. Kultovní romantickou komedii o nesmělé Pařížance s laskavým srdcem milují díky její hravosti a půvabu miliony diváků po celém světě. Film o drobných, ale o to důležitějších radostech, který získal řadu prestižních filmových ocenění, ani po 20 letech od premiéry neztratil nic ze svého šarmu. (Aerofilms)
(více)Recenze (1 578)
Nepopsatelné, tenhle film je tu aby šířil krásu, naivitu, radost.... Smích střídá dojetí. A navíc kvalitativně je to filmový koncert. Tohle se povedlo :) Sice ne za plných pět ale to už je jen otázka spíš osobní preference žánru atd. ()
Zřejmě jsem generace, která už tento snímek nedokáže ocenit. Avšak tak jako tak musím vypíchnout úžasné skladby, které celý film zjemňují. Sám o sobě ve mně snímek ale nic nezanechal. Je to naivní, strašně barevné a nudné. Tudíž vlastně nechápu to pozdvižení, které tento film způsobil. Třetí hvězdu dávám jen kvůli soundtracku. ()
Krásný filmový sen s nejroztomilejší hrdinkou na světě. ()
Tenhle snímek je naprostej skvost. Od kamery, hudby až po herecké výkony a příběh. Amélii bych vylíčila jako neobyčejně obyčejnou dívku, která se snaží najít lásku a vidí krásu v malých věcech. Celé se to jeví jako nějaký podivný sen, ze kterého se nechcete probudit. Jsem moc ráda, že jsem měla možnost film vidět poprvé v kině na jeho výročí. ()
8/10 ()
Je neděle, 22. ledna 2022, čtvrt na osm ráno. Teplota 0 stupňů Celsia. Podobný film však člověka zaručeně rozehřeje – dojemné i milé současně, barevné, technicky vypilované. Dá se dát menší hodnocení snímku, kde se mluví beze slov? ()
Parádní nevšední dílo. ()
Viděl jsem hodně filmů o opravdu podivných lidech, ale tento je o zvlášť podivné osobě, která se snaží s ostatními manipulovat, podle ní pro jejich dobro, ale je tomu skutečně tak? Nejsou to jen její představy? Nakonec si nedokáže poradit ani sama se sebou a kdyby nenatrefil na jiného pomatence, tak zůstane sama. ()
úžasný a nápaditý film.. číra radosť z bytia a neustále pokusy o jeho zlepšenie.. len škoda, že si pán režisér nevybral vhodnejšiu herečku.. lebo tá čierna ofina toto nádherné dielo brzdí oveľa častejšie ako by bolo vhodné.. možno raz niekto natočí remake tohoto skvostu, ale už bez tej hamovky.. ()
Nedosledováno. ()
Film s duší ()
Vynikající francouzský film plný uměleckých detailů. Kdo je má rád a soustředí se na ně, tak si tenhle film opravdu hodně užije. Dějová linka je poněkud jednoduchá, ale vzhledem k propracovaným záběrům, detailům a odlišnosti Amélie (Audrey Tautou) od všech ostatních, je to vlastně naprosto v pořádku, už by to na jeden film bylo moc. Audrey role Amélie neuvěřitelně sedla a zahrála ji dokonale. Vyzařuje smyslem pro detaily, jedinečností, jemností a tou správnou zvláštností. Celý film je prošpikovaný skvělým soundtrackem, který divákovi dodá pocit dokonalosti a jako by ve filmu byl on sám. Doporučuji ke shlédnutí. ()
Upřímně jsem se tomuto filmu dlouhodobě vyhýbal a vlastně ani nevím proč když je to tak skvělé dílo. Jsem rád když i potom co si myslím že už jsem viděl všechny možné filmy a že už mě nemá co překvapit příjde film který mi ukáže opak. Skvěle natočenej film plnej originálních nápadů, oplývající unikátní režisérkou vizí, přirozeným, inteligentním humorem, který vychází s úst skvěle napsaných postav které představují klasické archetypy lidí. Unikátnost v částech silně vybočující s reálného světa např. když se u hlavy Amélie objeví bublina ve které sledujeme její současný myšlenky, nebo když se Amélie prostě jen tak z ničeho nic zkapalní uprostřed restaurace, teda ona se v reálném světě nepromění ve vodu ale my jako diváci vidíme její pocity ve kterých by tohle Amélie nejraději v dané chvíli udělala. Celkově originální je i samotné vyprávění příběhu do kterého nám neustále vstupuje vypravěč který celý příběh recituje jako by ho právě četl z nějaké knížky a ve kterém jsou postavy představovány popisem malých bezvýznamných věcí které bez vysvětlení milují nebo nesnáší. Amelie z Montmartru je zároveň jeden z tich filmů které na vás působí takovým tím odlehčujícím, hřejivým pocitem který jsem naposledy pocítil při sledování Foresta Gumpa. ()
Působilo to na mě díky vypravěči jako knížka. Rozhodně se francouzský rukopis nezapře, prostředí Paříže je důležitou součástí příběhu. Mnoho symboliky, metafor, motivů jenž pomáhají originalitě. Velmi mě baví, že divák je vtažen do mysli Amélie, která v podstatě řeší obyčejnosti / blbosti. Ve filmech spíše často řešíme velká a složitá témata, zde to je naopak. Hlavní postava je svobodná, nic ji netrápí a jen nám poodkrývá svůj svět pozorujícího introverta. Je to čistá radost z každodenního života, při které introvertka nemá ani pomyšlení na budoucnost v páru. Celý děj jsme v nevědomí co přijde a opravdu to ve mě vyvolávalo takovou tu dětskou zvědavost. Typický letní film, který se dá zhlédnout téměř s kýmkoli. ()
Hodnotit Amélii Z Montmartru je jako nosit dříví do lesa. Ne nadarmo je to jeden z nejoblíbenjších filmů nejen na ČSFD. Zábavný pohled do duše hlavní hrdinky potěší nejen svoji hravou formou, ale i hlubokým poselstvím. ()