Režie:
Miklós JancsóScénář:
Gyula HernádiKamera:
János KendeHudba:
Tamás CsehHrají:
Mari Törőcsik, György Cserhalmi, József Madaras, František Velecký, Lajos Balázsovits, Tamás Cseh, Mária Bajcsay, Balázs Galkó, Gabi Jobba, Tamás Jordán (více)Obsahy(1)
Elektra je v pozici disidentky režimu svého otčíma krále Aigista, jedinou naději vkládá do příchodu bratra Oresta, který ji pomůže vykonat pomstu a revoluci v zemi. Aigistos jí různými úskoky zkouší přesvědčit, že její bratr je dávno mrtev. Ten však přichází, ujímá se s Elektrou vlády (motiv incestu) a obrací poměr krutovládce / utlačovaného. Antický příběh nešťastné a pomstychtivé dcery krále Aigista (Elektřin komplex) je transponován do pra-krajiny maďarské puszty. Zde se v rámci jednoty místa a času odehrává jako veliká všelidová slavnost. Jancsó ukazuje mnoho aspektů vztahu moci a poddaného, kata a odsouzeného, zároveň si je však vědom jeho vratkosti. (garmon)
(více)Recenze (25)
"Představ si, že to některá z těch nahých borek na konci záběru zkazí a oni musí všechny ty náročné choreografie jet znovu. To se jí po natáčení v hospodě pěkně prodraží, aby všem koupila panáka!" Několikrát mi na mysl vytanula spojistost s filmem Sergeje Paradžanova Ašik - Kerib: čiré auteurství, dosažené specifickými formálními prvky (kdo si u Elektry nevšimne, pro režiséra typického způsobu snímání, ten je slepý); volné čerpání z folklóru, který se zároveň mísí s moderní technikou (u Paradžanova tomu byly kalašnikovy a kamera, u Jancsóa do děje vstupuje vrtulník, jako alegorie ptáka Ohniváka); spousta více či méně čitelných symbolů; propracovaná, výrazná estetizace. Klíčem k interpretaci by u Elektry měly být okolností maďarského povstání v padesátých letech, avšak i pouhá obecná myšlenka předávání moci je dostatečně nosná. V samotném závěru pak snímek vyznívá nezvykle revolucionářsky - metaforou s příběhem o ptáku Ohniváku explicitně vyjadřuje, že pouze, je-li vše staré zbořeno a spáleno, může vzniknout nový, nezkažený řád. Ona poslední Elektřina slova: "Ať žije revoluce!" koneckonců mluví za vše. ()
Nadčasové myšlenky o spravedlnosti, krutovládě či odvážné vzpouře proti útlaku ke mě z této originální filmové adaptace starořecké divadelní hry silně pronikly. Stejně tak samotné zpracování budilo ve mě dechberoucí pocity. Tu folklorní, taneční, občas až lehce cirkusovou stylizaci s vojáky, jezdcemi, tanečníky, koňmi, holuby a orly či lidovým zpěvákem zde Miklos Janscó se svým štábem zrežíroval do nádherného divadélka, rozehraného v sérii několika dlouhých dynamických záběrů uprostřed přírodní mizanscény. Ta je zaplněna v doprovodu všech myšlenek a rovněž působivého herectví Mari Törőcsikové natolik úchvatným děním, až divák v jistých chvílích neví, co má dřív sledovat. ALE... s Elektrou mám úplně stejný problém jako s francouzským Soudcem a vrahem. I zde se z mimořádného filmu v posledních minutách stává primitivní komunistická agitka. Jancsó se svým levicovým smýšlením rozhodně nikdy netajil, ale zatímco ve svém jiném filmu Lid dosud prosí (1972) se zaměřuje na téma revoluce prakticky celý film a ideologickou linku neskrývá, zde k tomu zneužívá prastarou divadelní hru, myšlenkově nabitý příběh o odvaze jít proti davu předvádí v silně nadčasových konotacích, aby pak v posledních minutách vyvalil na diváka doslovní propagandu socialistické revoluce. To Janscóovi neodpustím, takže plný počet hvězd se nekoná. 85% ()
Ninina pravda je taká, že dokáže v kine zaspať aj na 70 minútovom filme. Ehm. Ale to bolo len na krátko a niekde pri konci. Mám rada filmy s dejom a na experimenty si veľmi nepotrpím, podobne ako na lyrické a iné veci, ktorým neveľmi rozumiem, ale toto sa mi napriek tomu páčilo. Viac-menej. (Lumiere - 9.4.2014) ()
Jedno klišé hovorí o tom, že režiséri točia stále ten istý film dokola. Je to myslené asi tak, že v príbehu sa to stále hemží rovnakými motívmi a formálne je to stále vždy trochu inak. Jancsó točí naopak formálne stále rovnako, ale vždy s iným príbehom. Pokiaľ neberiem do úvahy možnosť, že stále točí iba film o koňoch a to ostatné je iba nevyhnutná omáčka, aby to malo aj príbeh. Jancsóova obsesia týmito zvieratami je u Elektry ešte viac zreteľná. Príbeh nie je rozprávaný bohvieako prehľadne, ale on nie je ani rozprávaný, on je pretancovaný, prespievaný a preštylizovaný. A to ho robí výnimočným. Záver je už niečo absolútne uletené, ja len dúfam, že tá farba "dopravného prostriedku" je čistá náhoda a čisto súvisí iba so spomínaným vtákom. Ale netreba to zbytočne riešiť, podobne natočenú antickú legendu (ani žiadnu inú legendu) na filmovom plátne inde neuvidíte. ()
Film ze začátku vypadá dosti podvratně, ale veškeré naděje na vytvoření si paralel se současnou situací v Maďarsku zabije ideologicky hodně poblitý konec. Nehledě na to, že Jancsó je jedním z režisérů, jehož filmy časem strašlivě ztrácejí, podobně jako Antonioniho. (garmon tu k tomu napsal něco, co si myslím tak nějak taky.) ()
Galerie (41)
Photo © Mokép
![Elektra a její pravda - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/504/161504666_8ef407.jpg)
Zajímavosti (1)
- Průměrná délka jednoho záběru je 350 vteřin (téměř šest minut). Druhý záběr trvá zhruba deset minut. Režisér je dlouhými záběry pověstný. (Morien)
Reklama