Kamera:
György IllésHudba:
Šimon JurovskýHrají:
Sándor Pécsi, Mari Törőcsik, Karol Machata, János Rajz, Samuel Adamčík, Ján Bzdúch, István Egri, Márta Fónay, Oľga Adamčíková, Irén Psota, Jela Lukešová (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Starosvětská veselohra o deštníku, který vykonal nejeden zázrak... Je rok 1873 a v Baňské Bystrici umírá starý pan Gregorič, po jehož nezměrném bohatství toužil každý z jeho příbuzenstva. O to víc byli všichni překvapeni, když během líčení poslední vůle vyšlo najevo, že svůj majetek před smrtí rozprodal, ale peníze po něm téměř žádné nezůstaly. Nejhůře z toho vyšel jeho syn Juraj, který zdědil pouze movitý majetek, který se poté celý vydražil včetně otcova deštníku, který si vzal jeden potulný stařec. Tomu se na jeho pouti přes horskou vísku Glogové během průtrže zželelo novorozeněte v kolébce, sestrou místního faráře, a roztáhl nad ní deštník a vzápětí pokračoval dál. Místní však čin začali připisovat svatému Petrovi, který maličkou ochránil, a začnou si s deštníkem spojovat nejrůznější zázraky, až se z něj stane svatá relikvie. Po letech je již z Juraje slibný advokát, který je ale stále mrzutý kvůli ztracenému dědictví. Jednoho dne se ale dá náhodou do řeči se starým známým svého otce a dozvídá se, že si měl jeho otec vždycky schovávat peníze do rukojeti svého deštníku… (Česká televize)
(více)Recenze (60)
Překvapivá kvalita. Velmi příjemný slovensko-maďarský film ukazující lidskou (lidovou) povahu dobrotu, chamtivost, víru, závist, pověrčivost, lásku, sílu a jeden "zásah z nebes". Krásná slovenská příroda, život na vesnici i život středních vrstev, místy krásné vtípky. ■ "To je ten gregorovičov pankhart." ■ Po druhém vidění: Stále mám pocit něčeho výjimečného. Pohlednice ze staré doby, která však současně funguje jako film. Jemný humor. Celkově velmi milé. ()
Naivné herectvo aj naivný príbeh zodpovedajú roku vzniku filmu, menej už trochu neprirodzené a príliš saturované farby, ktoré do čiernobieleho filmu pridali reštaurátori. Pohľad na nádhernú modrú oblohu a sýtočervený dáždnik poteší oči a ucho zase ľúbozvučná slovenčina staršieho vydania. Dedičstvo rozháda slušnú rodinu tak, že nakoniec prídu na rad až sekery a z nábytku zostanú iba triesky. O dáždnik v dedičstve záujem nie je a ten sa stane zvláštnou zhodou okolností zdrojom zázrakov a uctievanou relikviou v malej dedinke. ()
Díky filmové řežbě od Wacoslava jsem objevil další starý filmový československý klenot (s maďarskou koprodukcí). Na jednu stranu mi přišel jako krásná a mile naivní pohádka pro dospělé, která mě svoji výpravou a barevnosti připomněla Dařbujána a Pandrholu. Na druhou stranu v něm ovšem lze nalézt i další rozměry. Umně poukazuje na lidskou hloupost, krásně se opře i do církve a k tomu dokáže pobavit. Jako celek na mě tento film působil téměř dokonale a jeho příjemná atmosféra mi v hlavě zůstala ještě dlouho po setkání s ním. Za to posílám čtyři hvězdy. ()
Keď bohatý čudák Pavol Gregorič zomrel,prekvapil celú rodinu tým ,že celý svoj majetok zanechal nemanželskému synovi Jurajovi Vibrovi.Po rokoch sa z Juraja stal advokát a pátra po zvyšku dedičstva v cenných papieroch, ktoré nevedno kam Gregorics ukryl.Pátranie ho zavedie do obce Glogova k sestre miestneho farára,ktorej podľa legendy sv.Peter položil počas búrky dáždnik nad hlavu.Údajný svatý Peter bol totiž vetešník Munz ktorý kúpil na dražbe po Gregoricsovi dáždnik.Kedže Gregorics počas vojny používal dáždnik ako kuriér , do rúčky skryl cenné listiny.Po zjavení umiestnili dáždnik do kostola ako relikviu a rúčku vymenili za striebornú ,čím sa doklady nadobro ztratili.Vibra sa zamiluje do krásnej Veroniky a vidina bohatstva sa stane druhoradou záležitosťou. ()
„A slovenská tvrdá pôda drobno skvitá, šťúple klasí; sej len do nej, čo sa oddá. Túžiť možno, ale škoda od nej žiadať ananasy,“ napísal raz Hviezdoslav a platí to presne aj o komédiách, ktorých sa na Slovensku veľa dobrých neurodilo. Film Dáždnik svätého Petra je takým ananásom, a osviežujucim. Je zázrak, že takýto kvalitný film mohol vzniknúť v dekáde komunistického teroru. Je tragédia, že jeho tvorca Vladislav Pavlovič neprežil dekádu normalizácie, ktorá začala 11 rokov potom. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (14)
- Film sa natáčal od 16.6 do 11.9.1958 s rozpočtom 4 775 800,60 Kčs. Premiéru mal najskôr v Maďarsku 17.12.1958 v Budapešti v kine Szikra, na Slovensku až 29.12.1958. (Zdroj: skcinema.sk) (Raccoon.city)
- Maďarští herci byli předabováni následovně: Mari Törőcsik (Veronika) Zdenou Grúberovou, Sándor Pécsi (farář) Elo Romančíkem, János Rajz (Pavel Gregorič) Jozefem Kronerem, István Egri (notár Stolárik) Viliamem Záborským, Árpád Téry (Gašpar Gregorič) Martinem Gregorem. (ilclassico)
- 13-ročný Ľubo Roman (Ďurko Vibra) cestoval počas natáčania prvýkrát do zahraničia. Býval v hoteli "Gellért" a bol vtedy po prvý raz v bazéne s vlnami. (Raccoon.city)
Reklama