Režie:
Anne SewitskyScénář:
Ragnhild TronvollKamera:
Anna MykingHrají:
Agnes Kittelsen, Joachim Rafaelsen, Maibritt Saerens, Henrik Rafaelsen, Oskar Hernæs Brandsø, Nils Christian Fossdal, Heine TotlandObsahy(1)
Pro optimistickou Kaju je rodina tou nejdůležitější věcí na světě - a tak o ni pečuje navzdory všem. Je oddaná manželka, která partnerovi promíjí celonoční výpravy s kamarády i nedostatek sexuálního apetitu. Stejně tak je milující matka synovi, u kterého budí jen výsměch. S úsměvem, občas dosti křečovitým, bere život takový jaký je. Až do okamžiku, kdy se do sousedství přistěhuje „dokonalý manželský pár“. Jsou úspěšní, krásní, vzdělaní, a aby toho nebylo málo: adoptovali sirotka z Afriky! To už je na Kaju trochu moc. Chce se jim vyrovnat - musí se s nimi spřátelit. Dokonalost sousedů však po několika setkáních mizí stejně jako idyla nového přátelství obou rodin. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (61)
komedie to tedy moc není.. spíš by se to mělo jmenovat unhappy, unhappy, ale v tom je nejspíš ta ironie.. ()
Rodina kdesi na nórskom vidieku. Potlačené a neriešené problémy akceleruje príchod rodiny druhej, riešiacej vlastné vzťahové výkaly. Deti oboch párov sa nerušene hrajú na otroka a otrokára. Rodičia si nevšimnú nič, lebo sú pohltení sami sebou. Páry sa prepletú, do toho zaspieva skupina vyštafírovaných spevákov zopár songov a príbeh končí. V zásade bolo jedno ako, pretože to nebolo najpodstatnejšie. Film sa sústredil na nedostatočnú komunikáciu a zvládnutie či nezvládnutie manželstva po rokoch. Výsledkom je príjemná, no neprekvapujúca vzťahovka. ()
Komedií bych to nazvala stěží, každopádně hlavní hrdinka byla šťastná opravdu šíleně. Film na mě dělal celkově velmi mdlý dojem. ()
Tak úsměv měla Kaja křečovitý tak, že bych jí do něj praštil cihlou, ale uvážím-li, v čem, s kým a jak žila, je zázrakem, že se tomu dokázala ještě smát. Velmi vtipná byla i vsuvka s týráním malého negra:-)) Doporučuji ()
U mňa to je za jasných päť! Scénka s fajčením péra... Kedˇ som si vlastne uvedomil, že my, chlapi, môžme vydávať až tak debilný zvuk ako: '' Uh, uh, ho, ho , hoooo ... !'' ...skoro ma porazilo od smiechu! A to vôbec nehovorím o tom, ako mu potom navrhovala, že ho vyfajčí kľudne ešte raz ak chce, a mne môj bad boy stál už vehemente a už som si sťahoval gate dolu, no a zrazu sa objavil ten plešatý kazišuk s pesničkou So glad I've got good religion! ... ma skoro jeblo! I kedˇ ... Mám taký pocit, že to tam náramne pasovalo. No nič, bavil som sa skvelo! Hlavne, uvedomil som si jednu vec a to, že netreba veľa, len si normálne pokecať narovinu o veciach. Zbytočne dusíme sračky v sebe! ()
Cinema Mundi 2012. Co vlastně napsat o filmu, který může zafungovat jako lék, máte-li zrovna partnerské potíže, ale jehož účinek může být i přesně opačný. No pro všechny případy na něj raději nechoďte ve čtyřech. Více tady. ()
Úvodní rozverné pěvecké kvarteto je příslibem, že by i přes vážnější témata mohlo být veselo, k čemuž svým způsobem dojde... Norové musí být vskutku přítulní sousedé, co s odhalením nějakých těch manželských problémů nedělají žádné štráchy a jejich děti natolik pružné, že historické prameny dokáží hbitě převést do improvizované rekonstrukce, když je tady ta příležitost, čímž dostane sněhem zasypaný sever, spolu s gospelově laděnými vložkami, neobvyklý jižanský nádech... Chytání štěstí za pačesy s rizikem, že vám zůstanou v ruce. ()
Nazvať toto romantickou komédiou môže len riadny cynik:) Je to také "nórske Carnage" (brať s veľkou rezervou, ide skôr o osobnú vzdialenú asociáciu), kde hlavnou témou nie sú ani tak deti ako štyria hlavný hrdinovia a ich osudy, pocity, vzťahy. Príjemná klubovka s poriadnou dávkou severskej poetiky... ()
Stále kroutím hlavou nad tím, jak se to dostalo do Artu mého milovaného kina?! Nuda se sněhem. ()
70%.. Po akční krimi LOVCI HLAV další milý pozdrav z Norska v našich kinech. ()
Tenhle film není žádnej zázrak, ale je moc příjemnej. Je fakt, že je malinko předvídatelnej a zadrhává víc, než by bylo zdrávo, ale pořád jde o solidní kousek. Některé momenty jsou vtipné, jiné zase smutné a vážné. Ironický název to všechno jen podtrhuje. Hlavní hrdinka je v podstatě tragická postava, protože hledá lásku a touží po tom být milovaná a dělat lidem radost. Obsazení je zcela přesné a všichni herci hrají umírněně, civilně a není problém jim cokoliv uvěřit. Jedinými podstatnými chybami jsou asi motiv adoptovaného černošského chlapce, jehož symbolika mi nějak nedocvakla, a trošku očekávaná a jemně naznačovaná gay rovina. Jinak jde ale o veskrze příjemný film s krásnou kamerou, pohodovou hudbou a pár vtipnými okamžiky. Pro mě za 70%. ()
Prvních pár minut jsem měla pocit, že cokoli špatného se Kaje stane, ji budu ze srdce přát. Ale ona se ta postava po chvilce tak nějak uklidní, že jsem ji i začala chápat. Jen ten konec byl příliš předvídatelný. Pár skvělých momentů, ale tenhle norský film má (většinou ty s Noahem) a za ty dostane čtvrtou hvězdičku. ()
Ne každej den je severské posvícení. Musím se přiznat, že námět toho nabízel víc, než přinesl film. Snaha dotáhnout postavy do bodu, kdy divák sepíná ruce a tiše očekává následující děj, se prostě nevydařila. A ačkoli tohle Seveřani umí vcelku poctivě, tady je cítit fušeřina. Kromě této chybky na kráse bych připsala nějakou i nevýrazné postavě Stigveho. Pokud totiž někdo cíleně popisuje rodinný čtyřúhelník a pak tohle odflákne, je to ostuda (stejně jako prostor, který je věnován životu postav, trochu vázne). Dobrá je nenápadná symbolika, která vyvolává alespoň minimální potřebu zamyšlení, tíživý pocit, který je vyvolán díky dokonalé souhře počasí s dějovou linkou, a taky ten odraz severského venkova mě nenechává chladnou ani náhodu. Já jen doufám, že důvod, proč sever tak trpí na ty sebevraždy, nevyplývá právě odtud. ()
Poměrně rozporuplné pocity mám po zhlédnutí tohoto severského dramatu, nikolivěk avizované komedie. Tento žánr mohou signalizovat snad jen úvodní růžové titulky, povedená hudební intermezza a jeden dva humorné momenty v celé stopáži (anebo mám zcela jiný smysl pro humor než tvůrci filmu…). Pravdou však je, vycházíme-li z ironického anglického názvu filmu, že onen neveselý obsah je svou absurdností vlastně k smíchu. Koneckonců i protagonistka Kaja je tragikomickou postavou. Hranice mezi bytím happy a unhappy je příliš tenká… ~ Brilantní momenty bohužel sráží do průměru především nadbytečné scény s týraným černošským chlapcem, jehož smysl v příběhu je mi doteď záhadou, nebo dílčí, spíše formální nedostatky (měl jsem pocit určité nejednotnosti a neujasněnosti díla). ~ Sykt lykkelig je o hledání štěstí a vyrovnanosti sama se sebou i o hledání vlastní sexuality. Anebo může být, jak zde píší ostatní, „jen“ klasickou severskou vztahovkou. Silné tři hvězdy. ()
Happy, happy - fun, fun. Vlastně celkem plesám nad tím, že Anne Sewitsky si nevybrala cestu klasické severské nekompromisnosti s vlastními postavami a vydala se vstříc středo a jihovýchodo-evropskému soucitu. Své postavy stále trestá za jejich pošetilé skutky, na druhou stranu dává najevo, že je naprosto v pořádku mít srdce a občas dát sbohem rozumu. Škoda jen, že Anne nás ke svým postavám nepustí blíž, tak abychom to jejich srdce opravdu slyšeli tlouct a nejen to tak nějak tušit. ()
Maly, mily, zdatne horkosladky s priklonem k horkosti, ale zase silny v seversky ostrym humoru. Jen ten konec jsem uplne nepochytit, prisel mi znacne nadbytecnej. Souzni ale zase s ceskym "prekladem" nazvu, naznacujicim, ze i v dnesni dobe, ktera se projecuje maskou cizich slov, je stesti porad stesti. ()
Ale to prečo 5*? To nie ja, to ruka. Nj vzápätí to tam vrazila. To asi bude nejaký nový druh nórskeho vírusu u mňa sa nenápadne prejavujúci spokojným chrochtaním počas projekcie nórskej filmárčiny? Happy Happy hopá hop. ()
Viděno v kině v Janských Lázních. Bylo nás tam dohromady šest + personál, který tvořil: Jedna pokladní, dvě šatnářky a dva trhači lístků, takže 6-5 pro diváctvo. Zachmuřené normalizační kino, že by to mohlo být takový potencionální Sundance po Česku :). Kdekdo s hrabalovským vnímáním světa by záviděl tuhle promrzlou atmošku, při které by mu bylo jedno, že konzumuje již naněkolikrát protřepanou severskou vodku..... ()
Na severské kinematografii je prostě úžasné, jak okamžitě ztratíte pocit, že sledujete herce, a namísto toho se Vám zdá, že někdo nechal odloženou zapnutou kameru, jak v nějaké reality show. Tak přesvědčiví herci umějí Norové být, bez patosu, bez klišé, nenaápadné a přitom tak obrovské. Tento film je toho důkazem. ()
Toto je jasných 70 %, zhodujem sa s hodnotiacimi tuto a neviem sa rozhodnúť medzi tromi a štyrmi hviezdičkami. Totiž, severskej tvorbe sa väčšinou prepáči aj to, čo iným nie. Tá základná myšlienka je však zaujímavá a tak trochu zábavná. Veď uznajte sami: dva manželské páry, štyria ľudia, z ktorých sa traja zamilujú do toho istého muža. Avšak škandinávske poňatie kinematografie je tak milučké, že menej ako štyri hviezdy dať nemôžem. (A prehliadam tak aj vsuvku s dvomi malými deťmi, ktorá sa mi do filmu absolútne nehodila. Tie dva páry by mohli byť pokojne aj bezdetné a zápletku by to v najmenšom neovplyvnilo). ()
Reklama