Režie:
Stobe HarjuKamera:
Benoit BeaulieuHrají:
Marianne Farley, Quinn Lord, Francis X. McCarthy, Ilkka Villi, Joanna Noyes, Keyanna Fielding, Stéphane Demers, Ron Lea, Hélène Robbie, Tuomas Holopainen (více)Obsahy(1)
Příběh o starém skladateli s nadpozemskou představivostí, který si stále myslí, že je mladý chlapec. Ve spánku cestuje do své vzdálené minulosti, kde se jeho stařecké sny smísí s fantazií malého dítěte a hudbou. Zde započne pátrání po vzpomínkách, které jsou pro něj nejdůležitější. (dresi)
Videa (2)
Recenze (167)
Vizuálně velmi povedené, ale v zásadě je to natažený videoklip a ani ta hudba není zrovna dechberoucí (krom některých momentů). Většinu stopáže tam je skoro ticho, nebo tam atmosféricky brnká jeden, dva nástroje, teprve u některých vizuálních koláží se rozjede naplno nějaká pořádná hudební mela - pak je to celkem obstojné. Jako celý film je to ale strašně jednoduché. Děj stopáž neutáhne, vizuál stopáž neutáhne a hudba stopáž neutáhne. Ghosts od Jacksona jsou někde úplně jinde (nejen mnohem vhodnější, 40ti minutovou stopáží). ()
Je to už nějaký ten rok, kdy jsem v televizi poprvé zaslechl skladbu Nemo, kterou tehdy Nightwish prorazili do Evropy. V té době jsem si řekl, že tohle je hudba dělaná pro mě. Žádný hip-hop, žádné disko, ale symfonický rock/metal. Od té doby jsem slyšel všechny skladby a alba snad milionkrát a když se mi naskytla v roce 2008 první možnost jít na jejich koncert do Prahy, neváhal jsem, to samé i v roce 2012. Dodnes je Nightwish má nejoblíbenější kapela, bez ohledu na to, jestli s nimi zpívá operetní Tarja nebo více rocková Anette. Tento film je nutný brát trochu z jiného pohledu. Dřív než film totiž bylo album a teprve od alba se pak odvíjel film. Jednoznačnou výhodou tohoto filmu je tedy hudba, velmi mile mě ale překvapily ty vizuální parádičky, menší kámen úrazu je příběh a jeho vyprávění. Klidně to mohlo mít o 20 minut víc, aby se ten děj rozšířil a lépe převedl na plátno. Určitě na to kouknu ještě několikrát a objevím nějaké skryté nápovědy ohledně děje, ale i tak bych si dovedl představit více vyprávění a méně abstraktního světa. PS 1: Na režisérský debut výborná práce! PS 2: Jako fanda nemůžu hodnotit jinak...doufám, že to chápete :) ()
Nějak jsem čekal buď dark fantasy nebo variaci pinkfloydovské Zdi. Nakonec jsem z toho dosti v rozpacích. Nightwish sice dělali hudbu, jejich písní ale zazní jen několik. Fantazie jakoby se nedostávala. Ve srovnání s Parkerovou The Wall, Russelovým Tommy nebo Sharmanovým Rocky Horror Picture Show je tenhle film bez výrazných nápadů. Vizuál je pěkný, ale bez exploze originality. Příběh poněkud připomíná sentimentální romány typu: jak děti a rodiče cestu k sobě našli, se závěrečným dojákem (ano, uronil jsem pár slz). Autor jistě vzpomínal na své oblíbené filmy Nekonečným příběhem počínaje, přes hororové klauny v čele s To a The Wall konče. Musím říci, že koncert mě bavil neskonale více (viděl jsem v Praze), a proto i očekávání byla daleko větší. Na téma existenciálního dramatu existuje mnoho daleko lepších filmů....škoda, že to nepojali jako strašidelnou pohádku. ()
Fantasy se meze nekladou - tuto frázi už nebudu říkat aniž bych se nad ní nezamyslel. Fantasy-vizuální orgasmus. Dlouhou dobu jsem neviděl lepší film na téma, jež si Imaginaerum vybralo. Ta fantasy podoba se mnou otřásla, byl to opravdu nevšední zážitek, který může u jedné skupiny diváků zanechat zklamání, ale u jiných (kam patřím i já) zanechat příjemnou vzpomínku. Celé toto fantasy království se skvělými herci navíc podtrhuje super hudba od Nightwish - co víc si přát, toto neobvyklé zobrazení imaginária může leckoho přimět dívat se na svět zase trochu jinak. A přestože bych měl hodnotit podle rozumu a dát čtyři neudělám to - tentokráte si myslím, že si tento film zaslouží pozornost, a proto mu pomůžu k lepšímu hodnocení. Těžko popsat tento film člověku, který ho neviděl - každopádně máte-li mysl otavřenou a rádi s ní experimentujete budete podle mě nadmíru spokojeni. Prakticky hlavnímu hrdinovi rozumím - kdybych já si měl nechat jedinnou věc na světě - byly by to vzpomínky. Hodnotím 85% ()
Tak tohle budu muset pro řádné vstřebání shlédnout ještě několikrát, protože film jako tenhle se jen tak nevidí. Tuomas má neskutečnou fantazii, kterou dokázal promítnout do filmu i do hudby a spolu se skvělou režií to tvoří nepopsatelný filmový zážitek. Ano, chvílemi je to šílený film, jindy krásný, pak zase barevný, jen aby byl v následujícím okamžiku temný. Jedinou chybou filmu je, že nebyl v českých kinech, páč to by byl neskutečný zážitek. Počkám na kvalitní titulky a jedu znovu. "Light bring darkness, what a sweet irony." Edit: Po druhém zkouknutí bych nejraději ještě jednu hvězdu přidal, kdyby to šlo. Mohl jsem se totiž soustředit i na ty malinkaté detaily a jejich propojení, což dohromady dává neskutečný celek. Všechny ty myšlenky, nápady, náznaky, metafory, úžasné momenty. To se nedá popsat, to se musí vidět. A nejlépe víckrát.Edit2:Třetí shlédnutí a opět jsem objevil další spojitosti a detaily. Jsem zvědav, co to bude příště. ()
Galerie (30)
Zajímavosti (17)
- Ve scéně, kde se Tomův (Quinn Lord) otec zastřelí, je vidět, že mu z krku stříká krev, ale žádná rána na krku není. (Beckett51)
- Film se natáčel na území Finska, ale zejména v Kanadě v Montreálu, vzhledem k tomu, že byl film dotován kanadskou vládou, která trvala na tom, aby dílo vzniklo na kanadském území. (Turbinen)
- Přes nesouhlas autora Tuomase Holopainena režisér Stobe Harju trval na tom, aby se postavy ve filmu jmenovaly podobně jako členové skupiny Nightwish. Ve filmu se tak nakonec objevili Tom (Tuomas Holopainen), Anne (Anette Olzon), Marcus (Marco Hietala), Jack (Jukka Nevalainen) a Emil (Emppu Vuorien). (Draconic)
Reklama