Režie:
Drake DoremusKamera:
John GuleserianHudba:
Dustin O'HalloranHrají:
Guy Pearce, Felicity Jones, Amy Ryan, Mackenzie Davis, Matthew Daddario, Ben Shenkman, Alexandra Wentworth, Nathaniel Peart, Hugo Becker, Shannon Garland (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Hudba dokáže spojovat i rozdělovat. Do poklidné domácnosti středoškolského učitele hudby Keitha (Guy Pearce) přichází anglická výměnná studentka Sophie (Felicity Jonesová). Místo předpokládaného přátelství se stejně starou Keithovou dcerou Lauren (Mackenzie Davisová) a obvyklých peripetií cizorodého elementu v novém prostředí se rozvíjí jiný vztah. Životem zklamaný Keith, vzpomínající na někdejší dráhu rockového muzikanta a snažící se vyměnit pedagogickou dráhu za stálé místo v Newyorském symfonickém orchestru, je přitahován Sophie, která je mimořádně schopnou klavíristkou. Právě klasická hudba se stává spouštěcím mechanismem rodící se vzájemné náklonnosti. Americký režisér Drake Doremus (*1983), z jehož nepříliš rozsáhlého díla známe romantické snímky Zamilovaní (2011) a Jako ty (2015), postihuje drobné nuance každodenního předměstského života a přesvědčivě tlumočí pocity hlavních postav, které nevyhnutelně dělají to, co by dělat neměly. Pomáhají mu v tom výkony hlavních představitelů, australského herce Guye Pearce a britské herečky Felicity Jonesové, která už s režisérem spolupracovala na filmu Zamilovaní. Roli opomíjené manželky Megan vytvořila Amy Ryanová. Snímek si odbyl svou premiéru v jedné z nesoutěžních sekcí festivalu Sundance 2013. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (96)
Jeden stále šarmantní muzikant má manželku se sklony ke kontrolování a ovládání a dceru, která je tak trochu problematická. Do toho přijíždí mladá hezká klavíristka mnohem zralejší, než by její věk naznačoval. Je vám asi jasné, jak tohle bude pokračovat. A přestože tohle není Lolita, tak ve svém úsudku máte pravdu. Nejsympatičtější postavou je nakonec studentka Sophie, protože u Reynoldsových můžete hlavě rodiny vyčítat neschopnost prosadit si svou, matce už zmíněnou ovládací obsceci a dceři její labilitu. Film se bojí určitého dějového rizika, snad proto je i přes dobré herecké výkony zapomenutelný. ()
K Felicity Jones nemôže nikto povedať ani slovo. Skvele zahrané a takmer tridsiatnička proste vyzerá ako študentka. Ideálny výber. Guy Pearce to je iný súdok. Vynikajúci herec, ale v takom Brimstone, nie ako zamilovaný profesor. Mne tí dvaja k sebe nepasovali. A ani som im neprial, čo je na tom také úžasné podvádzať manželku s dcérinou spolužiačkou? Chvalabohu, že to aspoň dopadlo zdravo tak ako má. A páčili sa mi klavírne pasáže. ()
Člověk se ani nenaděje a na dveře zase klepe Oscarová sezóna. Breathe In do ní perfektně zapadá jako již mnohokrát viděné malé lidské drama s lehce vykonstruovanou, ale stále uvěřitelnou zápletkou, parádními hereckými výkony a dokonalou prací s obrazem a zvukem. Tempo pak v celém filmu ustupuje zadumané náladě, mnoho scén si vystačí s minimem slov a k tomu všemu hraje krásná hudba. I mezi ústřední dvojicí to od prvního momentu jiskří a jak Guy Pearce, tak i Felicity Jones jsou dost charismatičtí na to, aby jim bylo až příliš jednoduché odpustit to, jak si šlapou po štěstí. Vůbec bych se sice nezlobil za obsáhlejší závěr, nicméně už samotné jméno filmu napovídá, že tady jde víc o ten dlouhý, ale přesto svižně ubíhající nádech před skokem, než o srdceryvný dopad. ()
Jemné melodrama spíše v náznacích, v útržcích vět, kde i jediný polibek nebo doteky prstů působí nesnesitelně smyslně. Banální rodinná historka o druhé míze nespokojeného učitele a výměnné studentce nepůsobí ani trochu banálně, protože oni nejsou šablonovité postavy. Zatímco pro něj je vzplanutí lístkem ke svobodě už pominulého mládí, pro ni je jeho láska otcovskou jistotou, kterou nenávratně ztratila. SHRNUTÍ: Co všechno může znamenat láska. ()
Já rozumim tomu, že se film asi snaží zachytit jakousi vnitřní rozpolcenost hlavního hrdiny, bohužel se mu to ale moc nevede a jeho konkurenti jsou o několik řádů líp zpracovaný a pojatý. Pro mě tak film zůstává melancholicky laděným sletem hezkejch stromů a interiéru, kde si postavy sem tam něco odehrají, ale většinu času na sebe prostě jen zírají. ()
Galerie (31)
Zajímavosti (2)
- Na notových stojanech v Keithově třídě jsou k vidění knihy z vynikající, již nevydávané série pro výuku hry na nástroj „100 Days to Sight Reading Excellence“ od Timothyho Kotova a Thomase Murphyho. (Johnny.ARN)
Reklama