Režie:
Antonín MoskalykKamera:
Juraj ŠajmovičHudba:
Štěpán KoníčekHrají:
Rudolf Jelínek, René Přibil, Josef Somr, Jiří Pleskot, Václav Lohniský, Jiří Hrzán, Ivan Vyskočil, Petr Hübner, Oldřich Vlach, Josef Hlinomaz, Daniel Dítě, Alexandr Žurman, Vladimír Bičík (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Spisovatele Otu Pavla známe jako autora řady nezapomenutelných próz. Televizní film Čestné kolo scenáristy Jindřicha Fairaizla a režiséra Antonína Moskalyka čerpá z okruhu sportovní tématiky Pavlovy literární tvorby (konkrétně povídek Omyl a Prokletý cyklista). Námět je inspirován skutečnými osudy československých cyklistů Jana Veselého a Jana Kubra. Nabízí nám pohled do zákulisí velkých závodů, konfliktů s trenéry a vnitřní napětí v hraničních situacích. Film vznikl už v roce 1973, na obrazovku mohl však pro svůj kritický pohled do zákulisí velkých sportovních akcí vstoupit až po roce 1989. (Česká televize)
(více)Recenze (14)
Nevím, proč Moskalyk cítil potřebu měnit syrový a sám o sobě velmi dramatický příběh Jana Veselého a Jana Kubra a přidal do něj vymyšlené věci, které pak z filmu udělaly nelogický guláš. Jelínek je na tom údajně děsivě špatně, přesto ve filmu vyhraje druhou etapu. Takže pak zní velice uvěřitelně, jak neustále opakuje, jak je starý a už na to nemá. Dalšími nesmysly jsou jeho hysterické výstupy na schůzích družstva. Na druhou stranu je ve filmu spousta pravdivých věcí. Třeba to, že navzdory svému jménu se v Závodě Míru nikdy nijak rytířsky nebojovalo. Když měl soupeř defekt nebo si potřeboval odskočit, zkrátka se mu nastoupilo a ujelo. Nebo že byla upřednostňována soutěž družstev a tak jsme přišli o pár mnohem cennějších individuálních ocenění. A jen tak pro zajímavost, soudruhům exemplární potrestání těch dvou závodníků moc nepomohlo. Několik následujících let nebyli čs. závodníci schopni vyhrát ani etapu, natož celkové umístění. ()
Nebyt to o silnicni cyklistice, asi bych to hodnotil jeste nize. Ono totiz tak nejak nebylo na co koukat. Pribeh stokrat ohrany, podivne psychologicke myslenky cyklistu, skoro cele se to odehrava "v satnach a zasedackach" atd... Mnohem lepe, s nadhledem a atmosferou, muzete videt stejnou story ve filmu "Kolo Ghislaina Lamberta". :) ()
Doba, kdy se ve sportu místo velkých peněz, točila soudružská mírová politika. Na vysloužilé vrcholové sportovce v lepším případě čekal čestný titul, trenérská licence, nebo místo v předsednictvu sportovního oddílu, v tom průměrném vrátnice na stadiónu a v nejhorším odříznutí od sportu. Na ty nejvíc držkující třeba i odpočinek od svobodného života. Závěr: od natočení jsme si celkem dlouho počkali až se film vytáhne že dna skříně. ()
Takový nenáročný filmeček. Za rudých to nebylo v žádném sportu jednoduché. Ale co si budeme nalhávat...dneska je? Kluby tlačí na výsledky více než za komunistů, hraje se o sponzory, finance, každý klub někomu patří. V individuálních sportech platí totéž mnohonásobně víc. Mnoho tenistů funguje spíše na existenční bázi než výsledkové. Kdysi se řešila politika a státní doping, dneska se řeší sázení na sporty a vyjma rusů individuální doping. Nemyslím, že jakákoli doba je ve sportu jednoduchá, tím spíše, pokud nemáte výsledky. Špičkoví sportovci to mají vždycky jednodušší. Film se v podstatě zaobírá problematikou zkušených jezdců, kteří už nemají výsledky a soudruzi to řeší po svém. Ruku na srdce bych dal za to, že dnešní kluby by se podobně chovali k závodníkům se stejnými výsledky. Velmi nerad bych všechno házel na komunisty, že se chovali tak a tak, a že dnes by to nebylo možné. Film samotný je podle mě spíše průměrná záležitost - od scénáře až po hudbu. Zdálo se mi, že jsme viděli převážně hádání na schůzích. A do toho se jim sem tam připletl závod. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Když točili scénu, kdy jede Viktor (Ivan Vyskočil ) na kole z obrovského kopce v Brně, na který navazoval vjezd na stadion, řekli mu, aby to pustil, co to půjde. Po dojezdu se dozvěděl, že měli v autě na tachometru 80 kilometrů, do té doby netušil, že dá takhle rychle na kole jet. (sator)
Velmi zvláštní film o nějž jsem opět čirou náhodou doslova zakopl díky Rudovi Jelínkovi. Tohohle herce mám rád a mé první setkání s ním bylo tuším v Majoru Zemanovi. Vždycky na mne působil uhlazeně ale jako taková skrytá síla. Ideální herec pro akčnější filmy. Ovšem zase se to nesmělo přepísknout jako třeba v Mravenci nesou smrt, kde si zahrál dávno před Brutální Nikitou českého Viktora čističe :-). Zde nahlédneme pod pokličku příprav na Závod míru a zůčastníme se i samotného závodu. Závod sám je jen jakousi omáčkou kolem nasazených jezdců, kteří zastupují na závodě ČSSR. Nejde tedy o klasický sportovní film, kde sledujeme boj hrdiny ve snaze získat zlato. Na svojí dobu film ukazuje různé intriky a přístup k závodníkům od vedení teamu se stranický dohledem. Jde o to jediné. Vyhrát. Vyčerpání, nebo zdravotní íproblémy musí jít stranou. Prohra by se také dala vysvětlit jako nepřátelský postoj závodníka k idee závodu a to by mohlo mít dalekosáhlé důsledky! Film je vlastně o tom, že říci - já už opravdu nemůžu, je v tomto případě o velké osobní odvaze. Je to vzpoura proti ideové mašinerii, která absolutně nezohledňuje člověka a jde jí jen o jediné - zvítězit. Paradoxně se ale na člověka odvolává a bez něj by nemohla existovat. Sice se ke konci hodně mluvilo a méně hrálo, přesto to bylo opět docela zajímavé drama z časů o kterých se všeobecně míní, že v nich byly točeny jen samé hrůzy bez myšlenek. Jasně, závody jsou o tom vyhrát. Ale za jakou cenu? Zničení sportovce nejen zdravotně, ale i pak i doma společensky? Ve filmu mne zaujala docela povedená hudba Štěpána Koníčka, který je také matadorem československé filmové hudby. Pěkný komentář napsal uživatel Saxos! Dávám za 3 nové galusky. * * * --- Tak doplněno 27.6.2022. A zvedám na plný počet hvězd za tu odvahu tohle natočit. Film totiž vypráví o skutečné závodníkovi , který se jmenoval Jan Veselý. Klíčový závod se skutečně odehrál v roce 1957 a on ač byl několikanásobným vítězem dřívějších závodů tentokráte nechtěl jet. Ale funkcionáři jej donutili a ukecali. Už první část závodu měl problémy, ale vedení to okecalo technickými problémy s kolem což se objeví i ve filmu. Měl velké bolesti zad, ale souhlasil. Ze závodu nakonec s kolegou z mužstva, kterého trápily křečové žíly odstoupil. V tu chvíli se na něj vedení začalo dívat jako na póvl. Přestali mu říkat Honzo, byl to jen soudruh. Východoněmecký reprezentant Schur se jej zastával a nechápal postoje našeho vedení. I to ve filmu zazní! Nakonec po návratu dostal tento velký závodník dvouletý distanc a musel vrátit tituly. Buď rád, že tě neupálili, říkal mu prý Zátopek. --- V kontextu těchto znalostí získává film zcela jiný důraz. I tvůrčí tým získává náhle na vážnosti, když si dovolil jen 5 let po bratrské okupaci natočit cosi co kritizovalo vedení země se stranou v čele. A samozřejmě nelze opomenout ani předlohu v podobě dvou povídek Oty Pavla, inspirované skutečnými osudy předních československých cyklistů, Jana Veselého a Jana Kubra. * * * * * () (méně) (více)