Režie:
Michael NoerScénář:
Anders Frithiof AugustKamera:
Magnus Nordenhof JønckHrají:
Ghita Nørby, Sven Wollter, Trine Pallesen, Jens Brenaa, Michael Sand, Marie-Louise Coninck, Martin Hall, Eva KååsObsahy(2)
V domově důchodců Lily pečuje o svého Maxe, který se po několika mrtvicích nemůže hýbat ani mluvit. Po boku manžela se ale cítí v pasti, takže když se sem nastěhuje temperamentní džentlmen, je Lily jím i jeho vášní k životu zcela okouzlena. Manželé Lily (Ghita Nørby) a Max (Jens Brenaa) jsou svoji už přes padesát let. Teď společně žijí v pečovatelském domě, na jehož profesionální péči je Max po prodělání mrtvice zcela závislý. Lily, která tak musela odložit vlastní život stranou, zoufale touží po vzrušení a intimitě. Když se pak vedle nich nastěhuje muž, který si říká "pilot" (Sven Wollter), je Lily jím i jeho vášní k životu naprosto okouzlena. Lilyini příbuzní ani ostatní obyvatelé domova ale nejsou z její nové známosti příliš nadšení. Lily, která u vlastní rodiny naráží na nepochopení a po boku Maxe se cítí jako v pasti, se rozhodne prolomit mříže svého neviditelného vězení a získat zpět kýženou svobodu. (Cinemax)
(více)Videa (2)
Recenze (20)
Smutný, řemeslně po seversku dobře odvedený film, který míří na emoce, nicméně mne v tomto svém hlavním zacílení míjí. Obdivuji úroveň dánského domova důchodců, ale onu hlavní důchodkyni nedokážu litovat, jak bych podle autorů asi měl. Připadá mi přes všechny pochopitelné okolnosti sobecká, a to vůči všem: manželovi, rodině i milenci. Nejsem schopen jí pocitově přijmout, jít s s ní. ()
Dánsko to opět dokázalo a připravilo mi na večer film, který má opět tendenci odpovědět na tabu společnosti. V tomto případě jde o demenci a řadu důchodců s ní spojenou. Přitom film má celou dobu snahu být velice citlivý a ne nutně nutit diváka tlačit do absolutní deprese. A to i přesto, že to standardní dánské drama má v podstatě v popisu práce. Takže výsledek byl takový, že chvíli jsem přemýšlel jak to jednou bude vypadat se mnou, abych si následně uvědomil, že dopadnout to může jakkoliv. Nicméně také jsem si tu procházel pár komentářů a musím se shodnout s uživatelem misterz. Ono porovnávat český (slovenský) a dánský důchoďák je trošku někde jinde. Stačí jet někam do ciziny a pozorovat německé důchodce, jak pěkně, neošlehaně a zachovale vypadají. To nic nemění na tom, že s myšlenkou u tohoto filmu se oba důchodci evidentně shodnou. Jak západní neošlehaný, tak český ošlehaný. A za tu myšlenku i tak čtyři hvězdy rád udělím. ()
Ohromující dojemný příběh lásky v pozdním věku, kdy hlava už není jasná jak bývala a tělo nedokáže dělat věci jako dřív. Ghita Nørby (známá i ze seriálu Riget), ve svých 81 letech svoji roli zahrála přesvědčivě a se šarmem, a přestože to byl opravdu hodně smutný film, nakonec u mě z tohoto stárnutí převážily pozitivní dojmy. ()
Téma tak blízké, až mě mrazí. Té paní mi bylo líto, strašně moc! Brečel jsem a vzpomínal na svou nevlastní prababičku. Byla to filmová pocta všem starým nemocným lidem, kteří to mají velmi těžké. Ta postupující demence, ztráta soudnosti, neuvědomování si souvislostí... Tenhle film mě bolel. A zanechává mi v srdci strach z budoucnosti. ()
K něčemu takovému se strašně těžko píše, jaké jsem měla pocity. Bylo to moc smutný a myslím, že to hlavně ocení ti, kteří mají rodiče v tomto věku. Nakonec se to bude jednou týkat i nás samotných. Možná pochopíme, jak je důležitá empatie a pochopení, jak je důležité dát vědět, jak jsou pro nás stále důležití a jak je milujeme....... ()
Reklama