Režie:
Thom FitzgeraldScénář:
Thom FitzgeraldKamera:
Thomas M. HartingHrají:
Olympia Dukakis, Brenda Fricker, Kristin Booth, Ryan Doucette, Jeremy Akerman, John Dunsworth, Laurie Delaney, Kevin Kincaid, Juanita PetersObsahy(1)
„Já tě miluju jednatřicet let. Milovala jsem tě, i když jsi ztloustla, i když jsi oslepla,“ žádá drsná romantička Stella o ruku svou partnerku Dot. A tak se vydávají na společnou cestu z amerického venkova „tam, kde je to legální“, na sever do Kanady. Stella a Dot jsou Thelmou a Louisou v důchodovém věku a v energii, vyřídilce a talentu na průšvihy si se svými předchůdkyněmi nezadají. Jsou na útěku před zákonem, a co hůř, před vnučkou Molly, která chce nechat babičku zavřít do domu s pečovatelskou službou, a zbavit ji tak té nesnesitelné „kamarádky“ Stelly. Po cestě přiberou mladičkého striptéra bez domova a již jako trio odhodlaně pokračují ke státní hranici. Road movie o lásce tak krásné jako oblaka v západu slunce, o kterých Stella každý večer vypráví Dot, v Praze zahajuje festival za osobního uvedení režiséra Thoma Fitzgeralda, jehož Zahrada k pověšení (1997) zdobí letošní retrospektivní sekci Temné království. (Mezipatra)
(více)Recenze (16)
Konečně nějaký film, který se zabývá láskou i v pokročilejším věku, nejen u mladých a krásných lidí jako obvykle. Podle mně tak poskytuje mnohem hlubší pochopení dlouhodobého partnerského soužití než jakýkoliv mladý pár. Stella a Dot působily jako skutečně skvěle sehrané a vzájemně se doplňující duo, které se zná skrz na skrz a je ochotné pro sebe i zemřít. Láska ve dvaceti, ve čtyřiceti, v šedesáti či v osmdesáti je podle mně vždy definována jinými prioritami, proto je hezké se jednou podívat na tuto problematiku z jiného úhlu pohledu. ()
Zaujímavý príbeh, so svojráznymi postavami, napriek vulgarizmom ktoré lietali zo Stelliných úst , na ktoré divák neznalý zvyklostí takéhoto prostredia musí spočiatku zvyknúť. Ale práve farbistosť dialógov dávalo tomu filmu taký ten správny humorný šmrnc. V podstate súhlasím so všetkým čo už napísala Emma53. ()
mezipatra 7.11.2013. I když vulgarismy tohoto typu moc nemusím, přijala jsem jakési klišé, že lesby jsou drsné a vulgární a pak už jsem se skvěle bavila. Dlouho jsem se v kině tak nezasmála. Nejsou tam ale jenom vtipy založené na vulgaritě, například asi nejvíc mě dostala hláška Molly, "Nechci říkat, že tančí na babiččině hrobě" , když stopař tančí na pohřbu:-) Kdybych chtěla moc vrtat, něco by se jistě našlo, ale nechce se mi, ten film si asi nekladl žádné vysoké ambice a nechtěl filozofovat a protože byl natočen s jiskrou a lehkostí, přijala jsem ho tak a jsem moc ráda, že jsem ho viděla. ()
Místy oblačno je, co se příběhu týká, neuvěřitelně dojemný a upřímný snímek, který je jak smutný, tak neskutečně vřelý a humorný. O největší porci zábavy se postarala prořízlá pusa Olympie Dukakis, jejíž hlášky mě dokázaly odrovnat až na zem. Celkově mi hlavní trio přišlo vskutku sympatické a herecky přesvědčivé. Zkrátka film, který mě pobavil, ale i dojal, a snad jediná věc, kterou bych mu vytknul byl "poslední striptérův tanec" (kdo viděl, ví). ()
Kdo by řekl, že Stelle alias Olympii je na filmovém plátně opravdu těch 80 let? Já tedy rozhodně ne. Tohle byla snad její životní role, ale přiznávám, že tolik jsem toho s ní neviděla. Občas to možná trochu přepískla, ale proč ne, ve výsledku jsem se chvílemi lámala smíchy, chvilku jsem cítila tam někde uvnitř dojetí a smutek a chvílemi jsem byla tím Stelliným drsným humorem až zaskočená. Nenechte se mýlit jejich věkem, protože to byla tedy jízda, jakou jsem dlouho neviděla a asi dlouho neuvidím. Dojemné, laskavé, vtipné i když podle měřítek ze shora by musely být titulky skoro ze třetiny vypípané, ale v tomhle případě naprosto souhlasím s komentářem bloodcountes. ()
Reklama