Režie:
Mélanie LaurentKamera:
Arnaud PotierHudba:
Jonathan MoraliHrají:
Marie Denarnaud, Denis Ménochet, Mélanie Laurent, Théodore Maquet-Foucher, Audrey Lamy, Morgan Perez, Nicolas Medad, Christophe Deslandes (více)Obsahy(1)
Tahle rodina je složena ze samých žen, jejichž životy se nejednou otřásly. Postupem času se jim podařilo tlumit své vášně a nalézt určitou rovnováhu. Mužům je v této rodině vyhrazen malý prostor, a proto když jedna z žen propadne lásce, ovlivní to každodenní chod rodiny. Osud všem zúčastněným přichystá ještě nejednu těžkou zkoušku... (claudel)
(více)Videa (4)
Recenze (36)
Po nečekaně dlouhé době mi opravdu sedl nějaký francouzský výrobek; a hned na 200 procent. Les Adoptés můžou být v jádru nenápadným snímkem (viz množství hodnocení, mimo jiné), zároveň vám ale jeho prostřednictvím garantuju nezvykle vysokou míru sugesce. Stejně tak jsou Les Adoptés v zásadě dynamickým, leč vůbec ne chaotickým výtvorem. A emoce jimi prostupují tak nenuceně, tak vytrvale a tak intenzivně, že i přes jednoznačně baladický charakter příběhu divák na konci vlastně ani nemá jasno, zda právě zhlédl příjemný či spíše nepříjemný film. --- Za to může hned několik prvků: krásně dramaticky vtipná postava Mélanie, vážně roztomilé děcko a hned několik božích nápadů (masky), respektive scén (lakování nehtů). Les Adoptés jsou jednoduše debutem z nejpovedenějších: Scénář se vedle jiného může pochlubit bravurně vykreslenou sourozeneckou chemií (zdá se mi to, nebo je tenhle vztah vedle rodičovského a mileneckého na poli filmu obecně "utlačován"?) a tím pádem i originálním uchopením tradičního motivu "létání z hnízda", režie si může přičíst k dobru třeba mé nadskočení při havárce a technické stránce prostě nejde vytknout zhola nic. Zvuk (to pištění!), kamera (to ostření!), světlo - všechno špička. --- Jinými slovy: Doteď jsem měl jasno, že je Mélanie Laurent citlivou (přirozenou) herečkou - dneškem se v mých očích pro jistotu změnila v citlivou umělkyni. Její režisérský debut bych mohl sledovat donekonečna (kdybych měl teda po ruce nekonečné zásoby kapesníčků); a proto uděluji jedny z nejjasnějších pěti hvězdiček, jaké ode mě ČSFD pamatuje, a okamžitě také vážený status "oblíbeného filmu". --- *Dojaté popotáhnutí* ... ()
Po celý film jsem věděla, jak to dopadne, i když jsem pořád doufala v opak. Tenhle francouzský doják má výbornou atmosféru, záběry a herce, ale bohužel se najdou i hluché momenty. Sto minut mi zabralo celé odpoledne. Každopádně obzvlášť Mélanie je výborná a na to,jak jsem byla skeptická se mi to líbilo. ()
Nemám takové komentáře ráda, ony o ničem totiž nesvědčí, ale u tohoto snímku prostě nevím moc co říci, ale zase si podle mě komentář zaslouží a tak píši jen: WOW, TO BYLA BOMBA!!! Ne vážně. Nádherné drama ponurého příběhu, ze kterého i přes všechny zlé věci vyleze něco dobrého. Co se týče herecké hlavní trojice, tak jsem opravdu speechless. Všichni do jednoho předvedli tak věrohodné výkony, že jsem nečekaně zase brečela (jsem hrozná cíťa co se filmů týče no...). A co teprve ten malý klučina, jakože jeho pokoj bych jako malá nechtěla, asi by mi ten tmavý přeplácaný pokojíček naháněl hrůzu (seriously dyť to byla tak kýčovitá tapeta, že mě z toho bolely oči), ale byl hrozně roztomilý a ten jeho nevinný kukuč. Z něj jednou možná vyroste nějaká ta dobrá francouzská herecká hvězda, ale těžko říct. 4,5* - k dokonalosti tomu přece jen něco chybělo. ()
Pár negatív by sa našlo. Decko tradične nevie hrať a občas je to až bolestivo umelecké. Ibaže čo na tom záleží, keď je príbeh jednoduchý a aj tak zaujme, herci sú výborní, kamera neskutočná a celé to má neodolateľne ľudskú atmosféru, z ktorej navyše každým záberom cítiť Paríž. Niektoré scény mi dokonca trochu pripomínali Tri farby, čo môžem povedať vážne iba o pár filmoch. A ešte k tomu ide o réžijný debut mojej najobľúbenejšej herečky - až na pár detailov vo vedení hercov (zas to decko) ako debut absolútne nepôsobiaci. Práca so strihom, s hudbou, časté snímanie celkov s dôrazom na každý detail a pritom neuberajúce pozornosť tomu dôležitému, šikovné narábanie s diváckymi očakávaniami a gradáciou deja ignorujúc zabehnuté klišé, ktoré sa miestami samé ponúkali (najradšej som asi SPOILER že sa vyhli romániku medzi Lisou a Alexom Koniec SPOILERU). To všetko hovorí o práci skúseného profesionála a nie o herečkomodelkospeváčke, na poli celovečerného filmu iba začínajúcej. Perfektné. Na jej ďalšie filmy sa teším zas o niečo viac. ()
Myslím si, že za ta léta dovedu rozpoznat dobrý a špatný film, a také že těch, které nepatří do žádné skupiny není mnoho. Samozřejmě - jako u všeho - musí přeskočit jiskra, hvězda nebo kobylka luční, a člověk se "dostane do filmu" anebo se nic nestane a člověk z něj "vypadne ven" do jakéhosi meziprostoru, a říká si, že se na nějaký filmy může vykašlat, i když to přesto neudělá. Tady žádná jiskra ani luční kobylka nepřeskočila, navíc jsem cítil určitou nepříjemnost či nechuť, která se během promítání uměrně zvětšovala, konec byl už jen obtížně snesitelný. Samozřejmě jsem si zde přečetl všechny příznivé kritiky a žasnu, jak je možno vidět svět/film v tak rozdílné podobě. Ostatně nesáhl bych po tomto filmu, kdybych v poslední době neviděl filmy jiné ženy, Kelly Reichardtové, které mě uchvátily svou (nikoli její) ženskou autenticitou. A mezi nimi také leží hranice mezi dobrým a špatným filmem. Dobrý film je ten, který si chci zapamatovat (i když se mi to málokdy podaří), špatný je ten, na který chci co možná nejdříve zapomenout (to už je bohudík snazší). O čem že tohle bylo? ()
Reklama