Režie:
Martin DolenskýKamera:
Michael GahutHudba:
Petr WajsarHrají:
Veronika Khek Kubařová, Petra Špalková, Berenika Kohoutová, Sandra Černodrinská, Marika Šoposká, Šárka Krausová, Igor Bareš, Ondřej Mataj, Martin Šesták (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Romantická teenagerská komedie o první dívčí desiluzi a hledání skutečného obrazu blízkých, které změní hrdinčin pohled na život... Komedie s příchutí romantiky i hořkosti vznikla podle knižního bestselleru sedmnáctileté studentky Johany Rubínové. Johana (V. Kubařová) žije s otcem (I. Bareš) a nevlastní matkou (P. Špalková). Její vlastní maminka zemřela, když byla malá. Před dvěma lety zažila první velkou lásku, která ale skončila sebevražedným pokusem. Od té doby se Johana snaží milostným karambolům vyhýbat. Štěstí ale nemá – kluk (O. Mataj), do něhož se zamiluje, ji podvede s její nejlepší kamarádkou (B. Kohoutová). Johana se snaží vzpamatovat ze zklamání a zároveň pátrá v rodinné historii, aby se dozvěděla víc o smrti své matky. To, co zjistí, její život obrátí naruby. A Johana si musí připustit, že lidé, mezi nimiž dosud žila, jsou jiní, než si myslela… (Česká televize)
(více)Videa (6)
Recenze (253)
Vždy jsem ohromen z názorů juniorů, kterým rodiče všechno dovolí, nic jim nezakáží, před agresory je chrání a přesto jsou to kreténi. Mému údivu se není co divit, protože taky jsem rodič a žádná jalová léta jsem určitě nikdy neprožil, protože jsem od narození dokonalý. Je-li tohle skutečný odraz dnešní mládeže, tak musím konstatovat, že promiskuita i deprese nabraly slušné obrátky, ale sledovat to na obrazovce mi žádný zasloužený orgasmus nepřineslo. Na druhu stranu se na slečny celkem dalo koukat, muzika se rozhodně dala poslouchat a celé to uběhlo tak rychle, že jsem se ani nestačil akademicky ponudit. ()
Bavilo ma to, a čo viac môže človek od filmu čakať než 90 min pomíjivej radosti? Veronika Kubařová, fajn výkon, ale životná rola pre Jana Kurica, ktorý nám tu odprezentoval nový archetip Slováka :) Úprimne ma mrzí, že rozpad ČSR sa prejavuje aj v tom, že české filmy sa nie vždy dostanú do slovenských kín. A tak sa zrodil nový tip turistu. Filmový fanatik, ktorý prejde 120 km iba preto, aby si v brnenskom multiplexe pozrel český film. ()
Film nabízí na první pohled zajímavou premisu, která dokáže na počátku zaujmout, ale postupem času zjišťujete, že se příběh příliš zajímavým směrem nevydá a jakékoliv další naděje na kvalitní podívanou zazdívá velmi lacině, skoro až amatérsky vyhlížející vizuál, který mnohdy působí pro profesionální produkci až neuctivě. Ačkoliv je tedy Můj vysvlečenej deník nepříliš povedeným kouskem, má několik světlejších momentů, ve kterých solidně funguje a dokáže zaujmout, ale pak bohužel hned něčím potenciál zazdí. ()
Takhle dýňovej film jsem teda opravdu dlouho neviděla (dýně byly fakt v každém druhém záběru). A teď vážně. Jedná se o zcela stereotypní film o holce, která se zamiluje do toho nepravýho. Pochybnosti, milostné zvraty, kamarádky a milující kamarádi. Co ale film sráží o úroveň níže, je absence humoru, nadsázky a hlavně dobrých herců. Zatímco rodiče hrají, seč jim síly stačí (Petro Špalková, bravo), jejich děti hrají unyle a nezajímavě. Jejich role jim nevěřím. A vlastně celý film je pro mě dost neuvěřitelný. Na druhou stranu by mě to u českého filmu nemělo překvapit, protože my to jinak neumíme. ()
Galerie (29)
Zajímavosti (13)
- „Teenagery často vnímáme jen jako hlasitou drzou bandu s tím, že z toho jednou vyrostou, ale to je mýlka. Johana myslí, cítí, uvažuje a všechny karamboly a průšvihy, které ji potkají, nebo které sama způsobuje, jsou stejné v 17 jako v 27. Navíc skvěle pozoruje a glosuje život kolem sebe,“ řekl režisér Martin Dolenský. (SONY_)
- „Hodně mě bavila scéna, ve které vycházím otevřít Johaně jen v županu, ale zato ve střevíčkách na podpatku. Cestou jsem tam zakomponovala takové škobrtnutí (ani nevím, jestli to tedy původně byl záměr), ale Verunku Kubařovou a pár ostatních to tak pobavilo, že jsem potom musela škobrtat ve všech jetích. A co si tak vzpomínám, měla jsem tam celkem samé vtipné situace,“ uvedla Berenika Kohoutová vzpomínky z natáčení. (SONY_)
- „Johanin příběh má v sobě naprosto univerzální témata, kterými prochází každý dospívající člověk, v zásadě je to o hledání sebe sama na přelomu dětství a dospělosti, a to na všech rovinách – rovině vztahu k rodičům, na rovině vztahu ke svému okolí a pak samozřejmě vztahu s kluky,“ vysvětlil režisér Martin Dolenský, čím ho kniha zaujala. (SONY_)
Ojedinělý počin na poli českého filmu, který se pustil do převedení knižního bestselleru fiktivní spisovatelky Johany Rubínové (ve skutečnosti knihu napsal bývalý novinář Jan Hlaváč, jež je mužem několika identit, a který si ve filmu zahrál nakladatele), u něhož se nevylučují autobigrafické prvky, ale kterému se však nepodaří obnažit diváka z jeho nitěrných pocitů natolik, aby s ním emočně splynul. Film žádné velké emoce nenavodí, ale to se dá i nedá považovat za chybu. Čestnou výjimku tvoří náctileté slečny stižené grafománií anebo ty, jež se v nějakém ohledu ztotožní s hlavní hrdinkou filmu. Film lze naštěstí uchopit z několika diváckých rovin. Nejlepší je k němu přistupovat jako k relativně zábavnému a morálně vypreparovanému dílku často střídající své nálady, než k složitě vyprofilovanému psychologickému obrazci, na které nemá potřebné režijní osvědčení, ale o nějž se za dobu svého trvání několikrát otře. Sedmnáctiletá Johana své myšlenky soustředuje do svého deníčku, který si píše někdy od patnáctého roku svého života, kdy po sebevraždě z neštastné lásky na čas skončila za zdmi psychiatrického sanatoria. Prostřednictvím svého komentáře divákům nastíní, jak to chodí v její rodině. Svoji mámu v podstatě nepoznala, protože ta za nevyjasněných okolností přišla o život v Iránu, když byla ještě hodně malá a její místo v domácnosti zaujala rázovitá macecha Sabina, se kterou se moc nemusí, ale Johanin táta by se pro obě rozdal, a která má pro ni určitým způsobem pochopení, a která je shodou okolností její profesorkou angličtiny, a kterou Johana neoslovuje jinak než familierním "Sába". Johana má klub svých věrných přátel, který tvoří její školní vrstevníci, ale na rozdíl od nich s ní moc hormony nemlátí, má slabost pro kluky s dredy, protože jak si jinak vysvětlit, že se v jejím životě objevili hned dva, "nesměle" si dá líbačku se svým profesorem češtiny a ještě pomáhá své zbouchnuté kamarádce, která má neurvalého slovenského otecka, kterého hraje zpěvák legendární skupiny "Vidiek". Její určitou citovou rozháranost spojenou s občasnými depkoidními stavy a rozumové přešlapy lze přisoudit jejímu nezralému věku, a i když všechno moc řeší, zdá se, že je jí to někdy spíše na překážku. Nejlépe si rozumí sama se sebou. A se svým (vysvlečeným) deníkem. Film je to dramaturgicky nevyžehlený a nálady vyprávění střídá, jak se mu právě zachce. Ve svém vyprávěný je někdy nadsazený, nedůsledný a nabalil si až příliš mnoho někdy až příliš složitých témat a neuváženou přehršel bočních dějových linií, které ovšem sice zdárně nezakončí, ale je diváckou úlevou, že neusiluje, aby vše dopadlo tak, jak se očekává, tedy vesměs pozitivně. Občas film velmi vzdáleně připomene slavné "Sněženky a Machry" a s přispěním dějové linie o hledání biologického otce v exotické zemi je jen krok od neslavného drama "Na vlastní nebezpečí".Zazpívají Koblížci a uvidíme i Antonína "Cabadaje" Duchoslava. Asi netřeba vysvětlovat, že sedmnáctileté studenty hrají věkově podstatně starší herci, a na některých je to i fyzicky znát. Z toho vyplýval problém pro vlasové stylisty, z jejichž nevzhledných parukových kreací, divákovo oko nemělo právě lahodný zážitek. Nejvíce se to dotklo hlavní představitelky Veroniky Kubařové, pro kterou se v retrospektivních scénách z léčebny nenašlo nic lepšího, než podivně nepřirozený "ani dlouhý ani krátký účes" v tvrdém sestřihu i neslušivém barevném provedení. O mnoho lépe na tom nebyl ani Igor Bareš, když v retrospektivě představoval jejího tátu v omlazené verzi. Pokárat by zasloužili i kostyméři, kteří snad ani nesledují modu náctiletých a jejich modely opravdu byly spíše ve stylu "každý pes, jiná ves". Když si na to zvyknete, tak oceníte poměrně dobré herecké výkony většiny zúčastněných, vtipné i méně vtipné životní situace a netradiční formu, s jakou jsou podávané i řešené. Jo, sedmnáctky mají komplikovaný život. Johana si kvůli tomu psala i deník, který pak vydala u knižního vydavatelství. Která jiná slečna jejího věku by se s tím mohla pochlubit?! Pro holky v Johanině věku, je tenhle film ze života jedné náctky, celkem dobrá volba. Ovšem jen v tom případě, že nečeká příliš věrohodné zachycení života dnešní mládeže. Mé hodnocení: 60% () (méně) (více)