Režie:
MaïwennKamera:
Claire MathonHudba:
Stephen WarbeckHrají:
Vincent Cassel, Emmanuelle Bercot, Louis Garrel, Isild Le Besco, Chrystèle Saint-Louis Augustin, Patrick Raynal, Yann Goven, Paul Hamy, Djemel Barek (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Tony je po vážné lyžařské nehodě přijata do rehabilitačního centra. Závislá na péči zdravotnického personálu a lécích proti bolesti, využívá nečekaně nabytého času k zpětnému pohledu na turbulentní románek s mužem jménem Georgio. Kdo vlastně je ten muž, kterého tak hluboce milovala? Jak mohla dovolit sama sobě propadnout takhle dusivé a destruktivní vášni? Před Tony stojí obtížný a dlouhý proces vnitřního i vnějšího hojení, jehož překvapivě osvobozující součástí může být fyzická práce... (Film Europe)
(více)Videa (6)
Recenze (76)
rozchody a příchody navíc s typicky francouzskou konverzačkou.Ve filmu není nic normální.Všichni mi případli pošetile vyšinutí.Zkrátka to jinak dopadnout ani nemohlo ,když se chce bohém usadit a nemá na to .Je to o zodpovědnosti a souznění.Cassel přehrával až hrůza.Nějak mu asi přerostlo přes hlavu sebevědomí.On tam je totiž jediná hvězda. ()
Videli sme to tisíc krát a tisíc krát to ešte uvidíme. Vzťah muža a ženy v priebehu rokov. Cassel hraje mladú dušu v tele stredného veku a jeho žena sa s tým pochopiteľne nedokáže zmieriť. Niektoré dialógy mi pripadali skutočne na hrane toho, čo je to urážka partnera, pričom partner, ale v podstate stále iba partnerka sa usmieva. Film je však o tom, že nikto nie je dokonalý, že bez odpúšťania by sme sa iba stále rozchádzali a scenár okomentuje aj to, že sa to tak v súčasnosti deje. Kam vzťahy a manželstvá budú v budúcnosti smerovať, sa už dá bohužiaľ pomerne s istotou predpovedať. Bohužiaľ mal Môj kráľ v mojich očiach jednu obrovskú chybu, ktorú mu nedokážem tolerovať. Jeho subjektívny čas je zhruba dvojnásobný. Ale ak niekomu ubehol ako voda, tak to akceptujem. ()
Jako kazuistika do učebnice psychopatologie (kapitola narcistní porucha osobnosti a závislé vztahy) geniální! Není divu, že snímek působí autenticky, je-li založen na osobních vztahových prožitcích samotné režisérky, která se již může (stejně jako hlavní postava Tony) na odžitý vztah podívat s nadhledem. Scénář filmu je velmi rafinovaný – obzvlášť výstižně působí scéna, ve které bratr Tony odhadne v několika málo slovech Georgiovu osobnost při zběžné návštěvě jeho bytu. Zdlouhavost a repetitivnost mnohých scén je dle mého názoru záměrná a má diváka vyčerpat a znechutit, protože přesně takhle se v takovém vztahu cítíte (jako, když se točíte na řetízkovém kolotoči bez obsluhy, nebo jedete nonstop na horské dráze). Proto je také ve finále i největším přáním Tony „to konečně nějak zastavit“. Georgio (narcis jak vyšitý) však žije z energie Tony, tudíž ji vlastně potřebuje – překračuje její hranice, donekonečna s ní manipuluje – je přímo mistrem manipulace (sám to vlastně „ve vtipu“ naznačuje, když se označí za krále pitomců). Díky tomu, že Tony ve finále demaskovala Georgia a pochopila, na čem byla její závislost na něm založená, dává jí toto poznání nejen zmíněný nadhled, ale především sílu a svobodu rozhodovat o sobě (nebýt jeho loutkou, mít vlastní vůli). Je to však ona, která musí sama sebe vyvést z labyrintu, ve kterém bloudila deset let. ** Jen pořád nějak nechápu, proč je tento film o destruktivním závislostním vztahu zařazen do žánru romantický. *** K prohloubení znalostí o narcistní poruše osobnosti bych doporučila poutavé čtení „O Pavlovi“ (vzpomínky na život Dani Horákové s režisérem Pavlem Juráčkem). ()
Příběh jednoho vztahu, co začal až příliš krásně na to, aby mohl být trvalý. Ač je to celé bráno z pohledu ženy, neubráním se dojmu, že jsem sledovala herecký koncert Vincenta Cassela. Jak zvládl přerod z okouzlujícího a vtipem sršícího muže v manipulativního egoistu, to bere dech. Nevzpomenu si, že by někde hrál pozitivnější roli, i když je to tady vlastně on, kdo primárně může za rozpad vztahu a za psychickou labilitu své partnerky. Ovšem ani Emmanuelle Bercot herecky nezaostává, z jejích záchvatů hysterie doslova mrazí. Film dále zdobí zejména brilantní dialogy. Zajímavé je také sledovat střídání šťastných až euforických stavů Emmanuelle a její vyjádření zmaru či deprese. Na konci zůstane nepříjemná pachuť, že realita bývá často dost podobná. (85%) ()
Verím, že niektoré páry si prechádzajú podobnými eskapádami lásky ako Tony a Georgio, ale nemôžem to rovnako pochopiť ako brat Tony. Realistický film o láske s klasickými prísadami, ktoré k tomu patria. Do niekoho sa šialene zamilujete, potom sa hádate, podvázdate, zistíte, že svojho partenra nepoznáte, odlúčenie, opäť sa schádzate, psychicky a fyzicky si ubližujete a to za vidinou, že ste si súdení a vaša lásku toto práve posilní a nie ste jeden z tých slabochov, ktorý sa rozídu pri prvej prekážke, ale budete vnúčatam dávať rady, prečo vám vzťah vydržal aj keď ste boli poväčšinou nešťastný. A to celé sa opakuje niekoľkokrát s flashbackmi z nemocnice, kde si Tony lieči pretrhané väzy v kolene a uvažuje o svojej láske k Georgiovi. Pre fanúšikov Vincenta Cassella povinnosť a nebyť prepálanej stopáže, dal by som možno aj nadpriemerné hodnotenie, ale ku koncu filmu sa to zacyklilo a ja som tak častejšie pozeral na hodinky ako na plátno. 6/10 ()
Reklama