13. komnata - Série 4 (2008) (série)
Režie:
Karel KoulaObsahy(1)
Výjimečný osobní příběh známého mima a tanečníka, který svůj život zasvětil baletní kariéře.
Tanečník a mim, který letos obdržel cenu Thálie za celoživotní mistrovství, se většině lidí vybaví jako ten "pan Slepice". Někteří si možná vzpomenou i na jeho Tinu Turner, operní zpěvačku nebo černošku z různých zábavných pořadů. Přitom J. Čejka výborně tančil téměř 20 let na prknech Národního divadla. Z těchto představení se ale nedochovalo nic, kromě jeho problémů s koleny. Dlouho ale nezbytnou operaci odkládal, protože se staral o svou přes sto let starou matku, s kterou žije po celý svůj život.
Jejich vztah byl poněkud zvláštní. Jaroslav Čejka měl pocit, že mamince osud něco dluží, protože zůstala sama s ním a jeho o deset let starší sestrou. Sestra se vdala a odstěhovala, ale Jaroslav měl pocit, že on musí s maminkou zůstat. Navíc u ní cítil bezpečí a jistotu, svým způsobem mu tak bylo dobře.
O jeho odlišné sexuální orientaci si spolu nikdy nepromluvili. Dnes je téma homosexuality poměrně normální, ale před padesáti lety to bylo úplně jiné. Toto téma bylo doma tabu stejně, jako jím bylo v té době v celé společnosti. I on sám na přímé otázky redaktorky Jany Klusákové odpovídá jen v náznacích.
Maminka Jaroslavovi celý život určovala, koho si může domů vodit a koho ne. Nedávno zemřela a on zůstal sám. Teď mu nějaký přítel chybí. Komik, který celý život rozdával smích, zůstal na stará nemocná kolena sám. Aby vyšel s penězi, objíždí různé štace.
Na tváři lehký smích, hluboký v srdci žal?
"Múza mě z toho musí vysvobodit," říká... Nyní se chystá na operaci s koleny. Uvidí se, zda se po maminčině smrti dokáže - obrazně i ve skutečnosti - postavit na své vlastní nohy.
(oficiální text distributora)
Recenze (12)
Ze všech 13. komnat, co jsem viděl, je tahle asi nejlepší. Jaroslava Čejku jako umělce v podstatě neznám (krom několika jeho grotesek), ale mám ho tak nějak v oblibě; dlouhodobě mě udivuje jeho schopnost smát se na ten svět, kterej mu opakovaně dává po tlamě. Je neskutečný, že se celý život s úsměvem na tváři staral o svou ultrasobeckou matku a obětoval jí svůj život a to až do jejích 107 let, kdy už to konečně nechala bejt. Občas, když se dal Čejka bez zjevného důvodu do tichého a zajíkavého smíchu, vzpomněl jsem si na svého někdejšího šéfa, kterej dělal to samý a mě z toho bylo vždycky mdlo. Jinak když jsem viděl neskutečnej bordel v Čejkovo bytě, napadlo mě, jestli náhodou není syllogomaniak. ()
To byla pecka - pořad o tanečníkovi a mimovi, který je celému národu znám jako ta "slepice". Zhlédnutí jedné takové 13. komnaty trvající 25 min. vydalo za několik celovečeráků. Tohle bylo naprosto vyjjímečné. Poslední etapa před smrtí (maminka), pana Čejky nezdolný optimismus (možná naivní) v kombinaci s vlastní fyzickou nemohoucností, odhalení jeho 13. komnaty uvnitř bytu a do toho všeho baba Klusáková, která je prototypem protivné závistivé osoby a jejíž účinkování (celkem časté) v takovém dobrém pořadu prostě nechápu. ()
Jaroslav Čejka - mím, tanečník, herec, svojský umelec. Nikdy som nepratril medzi ľudí, ktorí dokázali oceniť jeho výstupy. Avšak priblíženie osobnosti, súkromia a života, tohto dnes už takmer sedemdesiatnika, ma zaujalo. Jeho prehnane silná väzba na matku a potláčanie vlastnej sexuality spravilo z neho zvláštneho podivína, večne sa odvolávajúceho ma múzy a umenie. Mal na dosah ruky sľubnú kariéru. Bez rozmýšľania sa jej vzdal kvôli svojej egoistickej matke. Nakoniec dopadol ako legenda česko-slovenských transexuálov a zdá sa, že je s tým spokojný. *** ()
Jsem moc rád, že televize poctila tohoto skvělého mima pořadem o něm. Svého času byl famózní, všude na světě, kde by svou show předváděl by byl vítán, ale režim a jeho nechápavá matka byli proti. Navíc byl a je, jinak sexuálně orietovám. Fandím těmto lidem, protože tedy lidské stádo si na nich ráda léčí svou pýchu a malost. ()
Tento cyklus dokumentů (medailonků či profilů) o neřestech či potížích známých osobností hodnotím jako celek, jako projekt. Pravda, některý dokument je lepší než jiný, ovšem to jistě záleží na tom, jak dobrý, špatný, či pestrý příběh si pro nás připravil daný protagonista. [8/1O] Jaroslav Čejka: neznám / vadí mi / neutral / mám rád ()
Reklama