13. komnata - Speciální série k 10. výročí pořadu (2016) (série)
Režie:
Jiří StřechaScénář:
Ivana SovišováObsahy(1)
Ztráta nejmladšího syna poznamenala život jedné z našich nejpopulárnějších hereček. Další osudy hrdinů 13. komnaty ve speciální sérii k 10. výročí pořadu. Vítr, oheň, voda, taková byla a stále je Veronika Žilková. S přehledem zvládá i ty nejtěžší životní situace. Ti, kteří ji znají, o ní mluví jako o neuvěřitelně aktivní, rozhodné a energické ženě, byť někdy až příliš otevřené a prostořeké. Působí dojmem ženy, která si toho nakládá na bedra víc než ostatní, přesto je však za svou nálož vděčná a nese ji chrabře, obětavě a pro dobro svých blízkých. Podle svých slov je přednostně matkou, pak teprve herečkou, pečovatelkou své matky a tchyně, pedagožkou, místní zastupitelkou i manželkou českého ministra obrany. Svou 13. komnatu natočila před devíti lety o tom, jak byla vychovávána přísně a katolicky svým otcem, profesorem Žilkou, známým hudebním pedagogem. Diváci byli svědky Veroničiny třetí svatby, a to s Martinem Stropnickým; za náležitou "popularitu" v této sféře platí daň v podobě posléze zažitého útoku žháře na její rodinu a dům i ztrátou soukromí, jež je vykoupeno přítomností ochranky na každém kroku. Na čem Veronice s odstupem devíti let nejvíce záleží? Na její dobře odvedené roli matky. Nevidí své poslání tolik v herectví jako v mateřství. Před více než osmi lety ztratila svého nejmladšího syna – sedmiměsíčního Melichara. Teprve nyní o této ztrátě dokáže hovořit, vzpomínat na ni. Aby ji ztráta syna a odchody z domova jejích dospělých dětí tolik nebolely, vytvořila si náhradní záchrannou síť. Učí na Mezinárodní konzervatoři Praha studenty, které považuje za své "děti", věnuje se matkám, jimž sotva dospělí synové zahynuli v misích. A doma má ještě svou nejmladší dceru Kordulu. S dospělostí většiny svých dětí pochopila, že ji teď více potřebují její stárnoucí maminka a tchyně, o něž pečuje, a její první vnuk Kryšpín. Před pár lety spolu se svým mužem odešla z Divadla Na Vinohradech, ale hrát nepřestala. Stále zůstává jednou z našich nejpopulárnějších a nejlepších současných hereček, je pořád vidět a její aktivní povaha diváky přesvědčuje dál o tom, že patří mezi ty, kteří nenaříkají. (Česká televize)
(více)Recenze (4)
Paní Žilkové už nikdy nikdo nesmaže tvrzení, že sexuální agresoři, kteří napadají evropské ženy, jsou pod vlivem přirozených pudů. Pravděpodobně nikdy neslyšela, že sexuální agrese není o sexu, ale o moci, nadvládě nad obětí. Proto taky moje nízké hodnocení dokumentu. ()
Tahle "komnata" byla vážně třináctá. Já Veronice fandím. Je to lidsky rozdavačná, sarkastická "multižena" a navíc vážně dobrá herečka. Stihla toho zatím za svůj život desetkrát víc než jiný ženský a ještě u toho dokázala vždy dobře vypadat. ()
Skutočná "Trinásta komnata Veroniky Žílkovej", ktorú si žiaľ ona sama neuvedomuje je jej bezhraničná sprostota. Jasným príkladom jej demencie je odpoveď na otázku aké boli príčiny napadnutia mnohých žien moslimskými migrantami. Odpovedala: „Nie je to sexuálna agresia, ale silný pud prírody. Aj mnoho európskych žien časom svoj pud bude určite dobrovoľne smerovať k novým samcom...“ Trinástou komnatou starej sexuálne pudovej kurvy Žílkovej je to, že je nehorázne jebnutá piča. Odpad! ()
V titulcích filmu uvedeno: název 14. komnata Veroniky Žilkové. ()
Reklama