Režie:
Lucio FulciKamera:
Alejandro UlloaHudba:
Riz OrtolaniHrají:
Jean Sorel, Marisa Mell, Elsa Martinelli, Alberto de Mendoza, John Ireland, Riccardo Cucciolla, Jean Sobieski, Faith Domergue, Lucio Fulci, Malisa Longo (více)Obsahy(2)
Záletný doktor se po manželčině smrti třese na milionové dědictví a nový život. Místo toho se ale zblázní do striptérky, která jako by jeho zesnulé ženě z oka vypadla. (Netflix)
Videa (1)
Recenze (43)
Vynikající kriminální příběh, na kterém není nic strašidelného ani mysteriozního, ale jehož dokonalost tkví v báječné zápletce. Drama několika postav je nasnímáno skvělou kamerou, jejíž úžasné obrazy doprovází velmi dobře zvolená hudba. Notná dávka nahoty divákovi připomene, že 60.léta přinesla sexuální revoluci a hnutí hippies. Na kvalitním filmovém materiálu nám režisér předkládá pestré obrazy nezávazného života v stripteasovém baru, které jsou v protikladu se záběry na zemřelou ženu a celu smrti. Velmi působivá je scéna milování , kdy sledujeme dvojici zespoda, jako by ležela na červené skleněné desce. Kamera si vůbec vybírá zajímavé záběry - přes sklenice, odrazy na lesklém stropě apod. Vedle precizní formální stránky je navíc příběh, jenž se zdá zpočátku banální, avšak v závěru vyústí ve skutečný boj o život. Jde o ten typ snímků, kdy se zkraje nic moc neděje a přesto cítíte, že jste jím jaksi hypnotizováni a přitahováni. O to více překvapí hlavní pointa. Snímek, ve kterém Fulci dokázal, že se obejde bez gore efektů (mrtvola je sice hnusná, ale ne šokující) a že umí natočit silný film. ()
Tohle, že vážně natočil tvůrce Pátera Thomase a Aenigmy?? Neuvěřitelné!! Fakt, jakým způsobem se mistr hnusu vyvíjel je opravdu úžasné a myslím si, že by ho málokdo poznal v tomhle kousku. Perversion story bych označil jako velice povedené pre-giallo sice bez oblíbených Fulciho trade marků, za to s promakaným scénářem a kamerou. Navíc s luxusní pointou a dobrým hereckým ansáblem, což nebýva u toho režiséra vždy zvykem. Je jasné, že tohle ještě nebylo to "pravé žluté giallo", když L' Uccello dalle piume di cristallo chybělo k uvedení rok a inspirace tak mohla být Hitchcockem nebo maximálně Bavou. Ale i přesto bych neváhal tenhle snímek mezi giallo řadit. Fulci vážně na začátku své kariéry válel a teď po shlédnutích všech jeho giallo filmů, ho můžu bez debat zařadit mezi velikány žánru. ()
Prepracovaná kriminálka s milostnou zápletkou a odľahčenými erotickými scénami ( veľmi vkusne natočenými ) si udrží diváka v napätí až do konca. Zásluhu na tom má vynikajúci scenár, parádna Ortolaniho hudba a kvalitná réžia. Vôbes sa nejedná o giallo a taktiež treba poznamenať, že francúzsky a španielský názov je značne nepresný ( tretia krajina v koprodukcii to vystihla najlepšie ). ()
Slušná a povedená noir-kriminálka od makabrózního mistra Fulciho. Souhlasím, že tohle není úplně nejvhodnější nazývat giallem, možná leda někým zmiňované pre-giallo, ale i to jen tak letmo, fakt spíš zajímavá kriminálka. Tenhle film je dalším důkazem Fulciho všestrannosti. Fulci byl doma v mnoha žánrech. Máme zde sytě barevné prostředí, 60s kočky (na svoji dobu je film docela odvážnej, a to chci ještě zítra pro srovnání shlídnout uncut, už se těším :-) ), stylový noir-hudební doprovod a řádně zamotanou zápletku, která se rozehrává celkem zajímavým a neobvyklým způsobem. Vůbec ten ústřední nápad je celkem neotřelý a navíc způsob, jakým Fulci celý film posouvá a nechá vyprávět je hodně zajímavý a poměrně netradiční. Mistr se jinak nezapře a dočkáme se zde i Fulciovské morbidity - záběr rozkládající se mrtvoly je velice nepříjemný a vypadá notně reálně, až se člověk lekne, jestli tvůrci fakt nanatočili nějakou mrtvolu na patologii. Závěr je docela hodně nečekaný a úměrný zvláštním způsobem se rozvíjejícímu ději. Tady musím teda podotknout a ocenit jeden skvělej joke, kterej je nepochybně plodem Fulciho totálního cynismu - jasný, myslím skoro v závěru v nejvypjatější chvíli otázku Jane ohledně hodin - nebudu prozrazovat, však uvidíte, hehehehe :-) . Další povedenej a parádní Fulciho vál. ()
Priamočiarejší derivát Zväčšeniny mixnutý s Vertigom: fajn feeling 60tych rokov a dôraz na vizuálnu stránku (čo je niekedy na hrane, napr. komická erotická scéna snímaná cez zamatovú šatku), no prekombinovaný príbeh bez dôrazu na budovanie napätia a thrillerovej atmosféry a navyše s hanckockovskou jazzovou hudbou. U mňa to vôbec nefungovalo. PS: Už by sa mohlo konečne prestať označovať všetko talianske zo 60./70. rokov za giallo. Toto nemá s giallom nič spoločné, azda okrem krásnych žien a dôrazu na vizuál. No ak to stačí na zaradenie do žánru, tak giallo točil potom i Fellini. ()
Reklama