Obsahy(1)
Film Já, Olga Hepnarová je příběhem mladé ženy, která v roce 1973 nasedla do nákladního auta a v centru Prahy zabila 8 lidí. Svůj čin považovala za akt pomsty společnosti, která jí podle ní celý život ubližovala, a v roce 1975 byla jako poslední žena na území Československa popravena. Snímek je existenciálním dramatem Olgy Hepnarové, je příběhem osamělého člověka vymezujícího se proti většinové společnosti, příběhem, který vyústí v tragédii a nemá vítěze ani poraženého. Film nabízí pohled na traumatický život i čin hlavní hrdinky z určitého odstupu tak, aby se emotivně na stranu Olgy Hepnarové neklonil. Film je současně i dramatem lidí z okolí Olgy Hepnarové a snaží se najít příčiny jejího strašného agresivního aktu. (Bontonfilm)
(více)Recenze (660)
Tento film asi nemá scénář od Tarantina co? Sranda na tom je, že film se svou skoro dvou hodinovou délkou se může pyšnit tím, že se v něm dohromady mluví jenom deset minut. Je to špatně. Upřímně... já myslím, že ne. Naopak, jenom to ukazuje, že film umí být zpracován s dobrým příběhem a zasazením bez toho, aby při každé scéně padlo tolik slov, že by z toho byl úryvek z Bible. Po čase to popravdě začne být otravné, ale co. Taky se musí podotknout, že film někdy připomíná reklamu na lesbický pornokanál, který je sponzorovaný cigárama Marlabobo. Dobře psychologicky zasazené do kontrastu mezi lidskými vztahy a nenávisti ke společnosti. Takového mizantropa a cynika jako já tento film z velké části potěší. Ale zase, že by to bylo Sedm a nebo Gran Torino, to ne. Češi/Slováci/Poláci se musí o psychologickém filmu ještě dost učit. Skvěle podkreslené černobílou kamerou. ()
Boj za ľudí, ktorý by nedokázali otočiť ten nákladiak na chodník. I feel ya, girl. Pútavá forma bez hudby a skvelí herci mi ten zážitok z tuzemska ešte prehĺbili. ()
Na tento snímek jsem se těšila, jelikož se o psychologii sériových/masových vrahů poměrně zajímám, nicméně musím říct, že pro mě byl zklamáním. Kdybych nevěděla okolnosti případů a myšlenkové pochody Hepnarové z jiných zdrojů, naprosto bych z jejího chování nepochopila, proč se v závěru zachovala takovým způsobem. Působila spíš jako autistka, co neumí vyjadřovat/cítit emoce nebo depresivní člověk. Režiséry zřejmě více než psychika zajímala její sexualita, protože sexuální scény jsou roztahané na několik minut, což působí skutečně nadbytečně. Mimochodem Hepnarová se sama nedefinovala jako lesba, spíš jako sexuální mrzák, který žádnou orientaci nemá a v sexu nenachází uspokojení. Experimentovala nejen se ženami, ale i s muži, což se zřejmě nehodilo do selektivního vylíčení podivné šílené lesby. Současně otec se ve filmu vůbec nevyskytl, protože ho údajně neznala, ačkoliv v realitě hrál v jejím životě významnou roli, jelikož ji často fyzicky týral a významně se tak přičinil na její rostoucí nenávisti ke své rodině a společnosti jako takové. Z filmu rodina působí jako chudáčci, kteří se snažili, ale neuspěli, ačkoliv tam šlo o dlouhodobou souvislou emoční a fyzickou šikanu. Příkoří se však Olze neděla jen ze strany rodiny, ale i spolužáků, dětí v psychiatrické léčebně, náhodných kolemjdoucích, atd., což bylo ve filmu zmíněno jen extrémně letmo u soudu, ale divák z toho nemohl pochopit rozsah emočního poškození a dlouhodobý časový horizont jejího utrpení. Naprosto jsem se s filmem v tomto pojetí nedokázala identifikovat, ani chápat myšlenkové pohnutky jednotlivých postav. Svým černobílým formátem a zdlouhavými záběry se snaží o jakousi artovost, která je definitivně na úkor hlubšího vhledu do psychiky masové vražedkyně Olgy Hepnarové. ()
Nebýt toho, že jsou ve filmu strašně dlouhé roztahané pasáže, tak by to nebylo zlé. Nutno říct, že postava Olgy je zahrána opravdu výborně. K tomu vhodně zvolený černobílý obraz a celkově slušná atmosféra filmu. Neodpustím si poznámku, že si Hepnarová trest zasloužila. V dnešní době by jí nařídili ambulantní léčbu a třeba by za pár let přejela víc lidí nebo by si vzala něco účinnějšího. Myslím, že ani jeden z pozůstalých by neřekl opak. ()
Uf. Nemohl jsem se od toho filmu odtrhnout. Co se týče hodnocení, zprvu jsem nechtěl být tak optimistický, ale zdlouhavé scény (na které si tu většina hodnotících stěžuje) přidaly filmu na atmosféře. Minimálně mě přesvědčily, že jde o opravdu jeden z nejlepších českých filmů poslední doby. A ne, s Olgou jsem nesoucítil, i přesto, že vyprávění jejího příběhu se možná snaží o opak. ()
Velmi mrazivé. Mnohokrát je v komentářích psáno, že je film natočen neosobně a odtažitě. Aby ne! Jakýkoliv souhlas, ba drobné přitakání s Olgou by přece znamenalo pošlapání obětí a očištění vražedkyně, z dnešního pohledu prakticky teroristky. Je to velice tenký led, logika i zdravý rozum se zdají být na straně Olgy, ale... pomsta nikdy nebyla řešením a řešením ani nikdy nebude, ačkoliv je oblíbeným nástrojem mnohých, ba i prezidentů. ()
Nemůžu si pomoc, pořád to působí "jen" jako kvalitně zprodukovaný studentský film. V mnoha ohledech je to svěží, nebojí se přinášet spoustu té artovosti a hlavní herečka předvádí fakt silný fyzický výkon. Jenže jsou chvíle, kdy tomu celku chybí koule, kdy to chtělo napálit a nebát se ještě víc pustit ze řetězu, přitlačit nebo přidusit. Jasně, natočené je to minimalisticky a secakra introvertně (okolí není důležité) - což je taky nejintenzivnější pocit, který na mě dýchal. A v záplavě pokusů o český film, co nechá v člověku silný dojem, jsem nic povedenějšího fakt dlouho neviděl. ()
"Třicet deka gothaje a víno." ()
Na to, aké obrovské haló bolo okolo tohto filmu, som trochu sklamaný. Depresia je síce priam hmatateľná, ale film nemá čím výraznejšie strhnúť. 60% ()
Strnulé jako Olga sama. Černobílé rozhýbané obrazy jednoho lidského neštěstí mohou (musí) oslovit diváka individuálně. Ono taky koukat se na to není zrovna atraktivní. Chtělo to intenzivnější konfrontační pohled. Dokumentaristický styl se hlavně nehodil do klíčové vražedné situace. Chápu režisérskou ideu, ale mrtvolného mlčení/utahaných dialogů bylo moc. 47%. ()
"VÍM, ŽE JSEM PSYCHOPAT, ALE SMĚREM NAHORU. JEDNOU MI ZAPLATÍTE ZA VÁŠ SMÍCH A MOJE SLZY." Jak řekla, tak se stalo a na světě byla naše první "teroristka". Má to silně artovej nádech, plno dlouhých záběrů, skoro bez hudby, takže je jasné, že tohle ne každému sedne. Já byl tou odtažitou a tíživou atmosférou podmaněn celkem rychle a hlavně Michalina Olszaňska tu roli zahrála obdivuhodně, fakt sem jí ten mižmaž co musela mít Olga v hlavě věřil a celkem nad ní a jejíma pohnutkama celý film přemýšlel. A to, že ten film víc než odpovědi nabídl ty otázky je asi největší plus. Povedené psycho drámo! ()
Během sledování mě mnohokrát napadlo, zda někdo hloubal nad celkovým psychickým vývojem jedince, jako byla Olga Hepnarová. Zda někdo zkoumal, jaké je to vlastně vnímat se introvertem, být introvertem, nenávidět vlastní introverci a poté ji od sebe naprosto odloučit přijímajíce prázdnotu a nenávist. Zda se někdo zabýval vlastnostmi a prožíváním jedince, který se vzdálil okolnímu dění. Ač byla Olszańska jinak vynikající a majíc onen tón melancholismu, nedovedla se do role položit naplno. Nemohl jsem se zbavit dojmu, že film neustále drnkal jen po povrchu psychologického profilu, který, jak bych si představoval, mohl být klíčem k celému příběhu. Ale tato rovina mi chyběla. Film je tak prostým vyprávěním, které se čas od času dotkne jádra, ale většinou jen mžourá po povrchu a vsází vše na černobílo a hutnou atmosféru monotónnosti a nevlídnosti všeho, co se kolem Olgy děje. Ale navzdory tomu, co bych si představoval, se mi film líbil. 65% = 3/5 ()
Film má evokovať časy, keď svet bol ešte čiernobiely, ale ženy už bežne šoférovali, a milovali sa viac so ženami ako s mužmi. Teda s mužmi vôbec a rozmýšľal som, či to má byť psychologická dráma alebo erotická poviedka. Principiálne nie som proti ani jednému ani druhému, ale čakal som niečo iné. Aby bol film dostatočne dlhý, tak nás kŕmi statickými zábermi a v zmysle francúzskeho existencionalizmu filozofuje viac, ako mi je milé. Ale čo predviedla Michalina, za to klobúk dole, ukázala širokú škálu emócií, až musím pridať tretiu hviezdu, hoci ma film v podstate nebavil. –––– Na sebevraždu musíš mít pevnou vůli, holčičko. To ty rozhodně nemáš. –––– Jednou mi zaplatíte za váš smích a moje slzy! ()
No, čekal jsem trochu něco jiného. Já Olga Hepnarová je typický festivalový film. Pokud jste někdy zavítali na MFF ve Varech a viděli klasický sociálně-depresivní snímek s minimem hudby (vlastně tu žádná nebyla), reálným herectvím, dlouhými nicneříkajícími scénami - nejlépe sledujíc bezvýznamné detail (nechápu co s tim ty fimaři mají), pak se připravte, že přesně tohle dostanete. Pro ty, kdo s tím zkušenost nemá, od filmu důrazně odrazuji. Samotný čin není ve výsledku ve filmu to nejdůležitější, je to tu bráno jako důsledek psychické (de)gradace jednoho vyvrhele, ale to není vyloženě špatně. Spíš je škoda, že některé momenty filmaři brali důsledně (lesbické sklony) a jiné spíš jen tam mimochodem zmínili (disociativní porucha?). Po shlédnutí jsem měl trochu problém všem motivacím filmové Hepnarové věřit. Režiséři i scénáristé odvedli dobrou práci, berete-li jak příběh pojali, ale ještě to chtělo dopilovat. Některé scény jsou ku škodě, jiné chybí. Já, Olga Hepnarová je filmem, za který se Češi stydět nemusí, ale je až příliš alternativní, divácky neatraktivní. Je to škoda, protože je vidět že Kazda s Weinrebem umí. A hlavní polská herečka byla výborná! ()
rozprávačsky jeden z najzmätenejších filmov aké som kedy videl, možno zmätenejší než samotná Hepnarová. režisér chce najskôr robiť psychologicku ,,hanekeovsku" sondu, na to je film však príliš chladný, neskôr chce vlastne hovoriť o prvých rokoch normalizácie, na to sú však postavy a scenár príliš introvertné, jednu chvíľu chce režisér hrdinku obhajovať ale práve v tích scénach vyznieva Hepnarová ako hlúpa attention whore a neskôr jej záverečný rádoby poľahčujúci ,,schizo" obrat pôsobí asi tak dôveryhodne ako predabovaná poľská herečka v hlavnej úlohe. materiál je to skvelý, vizuálne to na európu nie je nič výnimočné ale na český film budiš. klamal by som ak by som povedal že to vo mne nič nezanechalo, ale očakával som oveľa väčšiu mordu. toto je materiál pre Cronenberga, Hanekeho alebo Von Triera. ()
Absolutní dokonalost. Na tenhle film jsem čekal 5 let od chvíle, kdy jsem se dozvěděl o přípravách. Člověku se nechce věřit, že takhle precizně zpracovaný film vznikl v zemi, kde se točí Babovřesky. Je na první pohled perfektní ve své scénografii, kameře i artovém střihu. Pro správné čerpání atmosféry ale doporučuji, být vyzbrojen četbou nějaké literatury o Olze nebo se podívat na výborný dokument Tomáše Weinreba "Všechno je sračka" s nekropábitelem Miroslavem Davidem, který s Olgou nějakou dobu před činem žil a ve filmu ho ztvárnil Martin Pechlát. Celkem dost nás překvapila scéna, kdy Olga najede do lidí. Vypadala velmi realisticky a tvůrci nám dokázali nahnat husí kůži, aniž by se musel hudební skladatel při scoringu zbláznit, protože tak, jako ve zbytku filmu, i zde se obešli bez hudby. Což bylo pro mne jako hudebníka do poslední chvíle vyloženě sci-fi. A ejhle - funguje to! Olga byla děsivá... a to se autorům povedlo převyprávět až děsivě dobře. ()
Pro mě zklamání. Prvních téměř 90minut opakované záběry na kouřící či souložící depresivní maskulinní lesbičku. Posledních 15 minut rozebírajících děj po činu jsou zajímavější, ale celkově jaksi zrychleně, skokově podané. Na to, o jak silný příběh se jedná, zde chybí hlubší emoce, člověk děj pozoruje jakoby za sklem, a obraz Olgy je celkově jaksi plochý. Plný souhlas s komentářem Psema. ()
Dovolte úvodem malou báseň, takový návrh na epitaf. Tahle Olga Hepnarů bůh osobního to zmaru........ aby vyřešila svoji trágu půjčila si starou Pragu........ a zcela mimo jízdní řád za to tak nějak napořád....... nabrala na zastávce čekající nedočkavce........ Celkem vzala svojí přídí za své osudem osmi lidí...... Přišla tím o svou svobodu a lízaní poševních ochodů...... neboť tato Olinka jak už to tak vypadá...... odřená svá kolínka kvůli pánům měla nerada....... Byla dlouho odvážná s neohrožeností Spartaka..... aspoň tedy až na chvíli, kdy se náhle vykaká..... při své cestě k šibenici začala prskat hrdá mici...... aby jako každá ženská za volantem odjela v peklo za svým Dantem....... K filmu: Olszanská zahrála zajímavě duševně se trápící dívku, samozřejmě zda zahrála dobře skutečnou Olgu se už nikdy nedozvíme. Film není amatérský, není však ani bůhvíjak artový, byť se o to některými táhlými scénami či ČB pojetím jistě snaží. Finále s Pragou bylo zřejmě záměrně uspíšené. Je však otázkou, zda to bylo taktické, vyseparovat moment, kdy Olga z důvodu nízké produktivity poloprázdné zastávky zařadila kolečko navíc po pražských pamětihodnostech. Přijde mi to jako dost zásadní fakt reálné předlohy. Jinak k Olince asi to, že dle psaného projevu nebyla hloupá, možná místy i zajímavá, nicméně nešťastných lidí je spousta, možná i nešťastnějších než tato slečna, naštěstí ne každý vyřeší svou introvertní zoufalost takto extrovertní formou. 60% ()
Kdyby tam nebyly ty zbytecne artove sceny a vic bradavek, nez bylo potrebne, dala bych asi plny pocet. ()
Film rovnako čudný ako Hepnarová sama. Avšak nemôžem povedať, že by bol zlý. Po technickej stránke vyzeral kompetentne, čierno-biely vizuál ešte lepšie podtrhoval nielen psychické rozpoloženie hlavnej postavy, ale aj obraz doby a herecký výkon Michaliny Olszańskej snáď ani nepotrebuje komentár. ()
Reklama