Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Sven NykvistHrají:
Martin Landau, Woody Allen, Alan Alda, Claire Bloom, Caroline Aaron, Anjelica Huston, Sam Waterston, Mia Farrow, Jerry Orbach, Jerry Zaks, Frances Conroy (více)Obsahy(1)
Tragikomedie Woody Allena vypráví paralelně příběhy dvou hlavních postav: jednou z nich je úspěšný oční lékař, který nechá zabít svou nepohodlnou milenku a zachrání tím svou rodinu; druhým je neurotický a neúspěšný dokumentarista, natáčející portrét svého opovrhovaného úspěšného švagra, který mu nakonec ještě přebere ženu, kterou miluje. ZLOČINY A POKLESKY jsou jedním z Allenových "vážných" filmů, z nichž je cítit jeho skeptický, až depresivní pohled na současnost, ovšem zároveň v něm probleskuje i Allenův humor, takže divák osciluje mezi smíchem a smutkem. (Quentin T.)
(více)Recenze (181)
Tak toto bolo užasne. Dva príbehy, každý iný, ale každý s nejakým posolstvom. Konečne som videl Allenovskú drámu, zatial všetky filmy čo som od neho videl, boli len o vzťahoch alebo o úvahách o smrti, tu už smrť sa ukázala v celej svojej kráse. Prvý príbeh bol o doktorovi, ktorý mohol stratiť všetko, len kvôli jeho jednému úletu a vidíme u neho výčitky, ale na konci už aj pokoj v duši. Druhý príbeh je klasický Allenovský, je v ňom láska, chtíč, zrada i potupa a to všetko zabalene v takom krásne cynickom obale. Ale tento Allen mi sadol dokonale, prelínanie sa dvoch celkom rozdielnych svetov, bolo fakt užasne poprepletané. A fascinoval ma J.Orbach, on bol tak razantný, bez štipky svedomia či výčitiek, naozaj fantastický výkon. I ostatný boli skvelí, ale Jerry O. bol z nich najlepší. Zatial môj prvý Allen, ktorému dávam 5*, no dúfam, že nieje posledný. Ale takéto filmy, ja naozaj môžem. ()
snímek na zamyšlení... ve chvíli, kdy na scénu "vlétne" allen, dostane film jiný rozměr, takzvaný allenovský :) ()
Allen bývá ve svých komediích roztomile starosvětský; je to takový ten princip, že když je někdo zavražděn, na konci filmu vstane a zjistíme, že byl celou dobu jen omráčený... Ale jak vidno, i takový pohodář jako Woody musí občas upustit temné vody. A tak jsou Zločiny a poklesky podivně temným příspěvkem do Allenovy filmografie, následujícím v řadě dramatů Jiná žena a Září. Dojde tu k opravdové vraždě, zlo není potrestáno, láska nevyhrává, naděje není, filosofové páchají nečekané sebevraždy a lidé na sebe při sexu vykonávají velkou potřebu... Je vidět, že psychicky na tom v tomto období režisér nebyl nejlépe. Já dávám čtyři hvězdičky, protože mám radši, když se na temné lidské stránky dívá s humorem. Tento film je na mě možná až příliš zatěžkaný. Nicméně je výborný a pokud nebudu hodnotit subjektivně, ale pokusím se o objektivitu, jedná se o jeden z myšlenkově nejhlubších, a tedy i nejlepších Allenových filmů. ()
"Povšimněte si, jaký je v lásce zvláštní paradox. Když se zamilujeme, chceme nalézt všechny, či alespoň některé osoby, na nichž jsme lpěli v dětství. Zároveň milované žádáme o nápravu křivd, jež nám rodiče či sourozenci způsobili. V lásce je tedy protiklad. Pokus o návrat k minulosti i o její nápravu. " ()
Film o tom, že se netrestají zločiny, a že všechno vždycky dobře dopadne, totiž jak pro koho. ()
O filmech Woodyho Allena se rika, ze jsou intelektualni. Vetsinou se vsak jedna ciste o zfilmovany pochod Woodyho trapnych myslenek vzniklych z jeho vztahovych frustraci, ktere se snazi mixovat s humorem - neuspesne. Crimes & Misdemeanors je prvni jeho film, ktery ma skutecne nejakou inteligencni hodnotu a nad jehoz obsahem se muzete dukladne zamyslet. Je to konecne to intelektualni zradlo, ktere bych od nej ocekaval. Opet se to sice odehrava v NY a opet tam Woody otravuje se svymi vztahy, takze klasicka repetitivnost a neoriginalita, pribeh je zde ale nastesti rozsiren a vetev s Martinem Landauem, ktery odvede pozornost od Woodyho show a zacne analyzovat problematiku svedomi, konexi s bohem, moralni otazky atd. Nude se to sice opet klasicky nevyhne, ale i presto je to zatim muj jednoznacne nejoblibenejsi "klasicky" Woody. "God is a luxury I can't afford."6/10 ()
Zločiny a poklesky je (z toho co jsem viděl) určitě jeden z nejlepších filmů Woodyho Allena (možná po debutu hned nejlepší),ve kterém ,,jenom´´ Woody použije patrně nejtrapnější nápad, který jsem u něj kdy viděl a to v souvislosti s pokaděným chlapem. Myslím si, že do fekálností se takový mistr dialogů na jeho místě pouštět skutečně nemusí. Trošku mě tímto nápadem na chvíli naštval a říkal jsem si, že tentokrát půjde o jeho slabší kousek. Ale naštěstí jsem se mýlil, až na tuto jedinnou hlášku to bylo vážně skvělé, skvělé, skvělé!! A ostatně: i toho pokaděného chapa nakonec bez problémů odpustím, protože následné filozofování Woodyho v posteli (existuje nějaký důvod, který by to uspokojive vysvětlil?) s chladnou reakcí manželky (vstávám v sedm) měl přece jen svoje kouzlo. Jinak se cítím s filmem naplno spřízněn, jako s málokterým jiným. Skoro bych si ve svých myšlenkách dovolil až zajít tvrzení, že Woody prostě vzal kameru a natočil život. Jen je to pohled na život dosti hořký, přesto sympaticky . Sledujete sice dvě zápletky (a tím pádem se může zdát, že i dva filmy v jednom), ale vůbec to nevadí, ba naopak. Souhlasím s Mr.Apache: Všechno, co je na Woodym opravdu dobré, najdete zde.´´ A (i když jsem ještě ucho) napadá, mě, že všechno, co byste mohli v životě opravdu řešit, naleznete zde. V prvním příběhu sledujeme příběh očního lékaře, který se musí potýkat s následky své nevěry, na který je nabaleno hned několik dalších témat. Když byl dítě, tak vyrůstal v židovské rodině. Jako v budoucím očním lékaři v něm nevyprchal dojem, který na něj udělal ,,pojem´´ boží zrak. Jinak víru vždycky odmítal. Jeho blízký zákazník přítel ,,rabín´´, o sobě tvrdí, že k životu potřebuje mravní základ, odpuštění a především vyšší moc. Jinak by nevěděl, jak žít. Svého lékaře, který si stěžuje na to, že ho dostihla realita, nabádá, ať dá zraněným možnost odpustit mu. Zastává předsvědčení , že kdo uzná chyba, tak nalezne odpuštění. Je paradoxní, že tento člověk se svým vnitřním ušlechtivých pohledem na svět, nakonec doopravdy oslepne, zatímco jeho lékař sice oslepne zase vnitřně - i když se nejprve povyšuje nad svým bratrem, který byl rovněž vychován s velkými nadějemi, ale nakonec skončil na odvrácenější straně společnosti. Díky jeho pomoci z podsvětí se lékař nakonec ale dopustí zločinu, aby si zachoval svoji prestiž, protože se přece nenechá zničit nějákou neurotičkou - ale nic mu to z jeho osobního prestiže nesebere. Slepota ho zásáhla morálně, ale narozdíl od jeho rabínského klienta ho žádné neštěstí nepotká. On může zůstat spokojený. Přestože je nejdřív stále v myšlenkách konfrontován se svou duchovní výchovou a vyjeví se mu obraz jeho rodiny, kde mu otec vskutku moudře řekne, že cokoli, co vzejde ze špatnosti, nemůže skončit dobře a vražda se vždy odhalí. Sám lékař se poté zalekne, když si uvědomí, že on sám začal mluvit o vraždě. Nakonec ale nepotlačí názor své tety, že morálka, je pro co ji chtějí a jde ji i uniknout, což někdy může dopadnout osobním vítězstvím. Ostatně, na zamýšlení je i kontrovérznější trvrzení konfrontovaném s holocaustem, že Hitler taky spálil šest milionů Židů a prošlo mu to, s dodatkem, že kdyby vyhráli nacisti, na druhou světovou válku by potomci nahlíženi jinak, protože dějiny píšou vítězové. V lékaři nakonec tedy otcův názor, že život ve víře je vždycky lepší než pochybovací nezvítězí a naopak problému uteče. V příběhu je řešeno kvantum zajímavých otázek dohromady jako rozhodování se mezi těžkými volbami v životě, vyrovnání se s vlastním svědomím, konfrontace s duchovní výchovou, střet s realitou, potlačení bolavých vzpomínek, pomíjivost času atd. Nechme tento příběh shrnout filmem samotným: Mám vražednou historku. Řekněme, že jeden muž, je velmi uspěšný, má všechno...A když ten hrozný skutek udělají zjistí, že ho sužují vyčítky svědomí. Jiskřičky jeho náboženské výchovy, které usudusil, se znovu probouzejí. On slyší hlas svého otce. Představuje si, že ho Bůh sleduje na každém kroku. Najednou vesmír není prázdný, ale spravedlivý a morální, a on ho narušil. Je na pokraji nervového zhroucení. A pak se jednou probudí, a ta krize zmizí. Zjišťuje, že nebyl potrestán. Naopak prosperuje. Je zpět ve chráněném světě. - Ale může se skutečně vrátit?❤ Tuto námitku vznese hlavní postava druhého příběhu. Tam sledujeme vlastně typickou Woodyho postavu nadšeného milovníka filmů. Tentokrát muže, který přistoupí na to, aby natočil dokumentární portrét o svém nenáviděném švágrovi Lesterovi, aby získal peníze na svůj vysněný film o filozofovi Levym, o kterém nikdo neví. Během natáčení se seznámí s produkční, ze které je naprosto nadšený. Promítne si do ni všechny své milované Levyho teorie o lásce, ona je z filozofa taky v úžasu a slíbí, že sežene na film peníze a pokusí se ho zařadit do výroby. Postava režiséra je nadšena, Konečně našel ženu, s kterou si rozumí, se kterou si může zobat z ruky, jak je úžasné chodit do kina přes den... se kterou se i shoduje na kritice švagra Lestera, který je prototypem všeho, vůči čemu se režisér vymezuje? No, to bohužel tak nevýjde. Tento příběh sice může působit oproti prvnímu méně závážně, až komediálně. Ano, alespoň v té druhé zápletce nechybí vtip a tak jste někdy v napětí, jak dopadne komplikovaný příběh s vraždou v první zápletce, v té druhé se zase i zasmějete, ale zároveň u Woodyho postavy opět naleznete jisté pochopení a ten jeho zápal pro věc je až dojemný. Líbí se mi už jeho první výstup ve filmu, kdy z nadšeného objevování starosvětského filmu s lidmi ve smokíncích přejdou s neteří po skončení do zapršeného rutinního dne (Všichni ve večerních šatech...Bylo by skvělé takhle žít. Tohle je hrozné.) Navíc je velmi snadné se vcítit do té idealizace milované bytosti. Za mě asi nejsympatičtější a nejdojemnější Woodyho neurotik. Ale v tom příběhu je bohužel i hodně smutku v ukázce, kam až může dojít bezbřehá idealizace nějaké bytosti. Když si někoho moc projektujeme svoje vlastní myšlenku, můžeme se dočkat, až takového hořkého zklamánání. K tomu si připočtěme, že Manhattan končil myšlenkou, že odjezd do jiného prostředí může člověka změnit a sebrat mu to, co na má někdo jiný rád. Zde odjede Woodyho láska na pár měsičů pryč...a ten komu se dřív vysmívali je najednou skvělý. No a i když mě Woody obvykle svým herectvím hlavně rozesmívá, tak zde mě na konci při strnulém pohledu na Miu Farrow jako přítelkyni Aldy málem dojal. Žena, která ztělesňovala všechno po čem toužil, je najednou po boku muže, který ztělesňuje všechno, co nenáviděl. On si celou představoval, že je ji taky Lester odporný. Přesto si vybrala jeho. To nemohlo nezapůsobit. Stejně jako celý tento film..., . U Annie Halllové jsem měl pocit, že jde film o pokročilé, co již za sebou minimálně mají nějaký vztah. Tady mi ale ty lidské otázky, zajímavé myšlenky a až filozofickým rozměr sedl už teď. Stále je čeho si všímat a je tam tolik detailů! (třeba to co , Woody sleduje v kině, vždycky nějak souvisí s děním ve filmu.) Mohlo by se zdát, že oba příběhy nic nespojuje, ale opak je pravdou. Oba hlavní hrdinové se dopustitli poklesků, jenom za to nenesly rovnoměrné zasloužené následky. Ano, Woody dělal nějákou práci jenom pro peníze, bez zápalu, točil neupřímně něco, čemu sám nevěřil a podle toho i dopadl výsledek. Ale tohle všechno dělal vznešených důvodů, abych dal světu myšlenky svého oblíbeného filozofa. Bohužel tato postava z ,,komedie´´ nakonec dopádá hůř než postava z ,,dramatu´´´. On se prosperity a štěstí nedokážku i když sám rozporuje, že se člověk může po zločinu vrátit do svého ,,starého světa´´ a tvrdí, že plno lidí by nedokázalo s něčím takovým žit. Jenomže, i když má takový morální postoj, spokojenosti se nedočká. On zkrátka moc kouká na filmy. Ale tohle je život, ve kterém se musíme chovat racionálně, jak dodává oční lékař. Opravdu síla! Však si svůj film sám Woody jako autor popsal sám: Chtěl jsem prostě zábavným způsobem ilustrovat, že neexistuje žádný Bůh. Že jsme ve vesmíru sami, a že tam není nikdo, kdo by nás potrestal, že v našich životech nenastane žádný typ hollywoodského šťastného konce, a že naše morálka závísí jen a pouze na nás. Jsem sice věřící člověk, ale tahle kombinace dramatu, komedie a filozofického opusu byla dokonalá!! A to všechno podtrhl závěrečný monolog za doprovodu nádherné hudby, který to skvěle zakončil a musím si ho pouštět furt dokola. Ten konečný potlesk je vážně příznačný. Utváříme se tím, jaká rozhodnutí děláme. () (méně) (více)
O tom, kterak se prohřešky mění na velké hříchy. Snad nikdy jsem neviděl tak skličující a jízlivou satiru podanou tak nenuceným způsobem. Woody se tváří, jako by se nechumelilo, a mezi vtípky pašuje myšlenky těžké jako olovo. Vše krásně dobarveno kamerou Svena Nykvista, kterého Allen ukradl svému mistrovi, Ingmarovi. "Naposledy jsem byl v ženský při prohlídce Sochy Svobody". ()
Temnější Woody Allen je přece jen jiný. Je to člověk, který se více obrací do svého nitra a zkoumá temnotu, která tam může být. A není to jen jeho nitro, je to nitro nás všech. Pořád je to ale Woody Allen, který je pořád nesmírně dobrý a bude vás bavit. Jen prostě jinak a možná o něm bude ještě o trochu víc přemýšlet. ()
Jak si tak vzpomínám, tak naposledy, co jsem byl v nějaké ženské, tak to bylo v Soše Svobody... Woody jak za mlada! ()
Přesně vyvážená kombinace dramatu a komedie, zabývající se otázkou morálky a lidské povahy. V tomto filmu se dají vysledovat náznaky pro pozdější Match Point, se kterým má snímek společnou i částečně mrazivou (či cynickou) atmosféru. Paralelně vyprávěná druhá linie, se pak nese v lehčím duchu, ale závěrečný dopad je stejný, jako u dramatické části filmu. Slovy jedné z postav: " If you wanna happy ending, you should go see Hollywood movie". 9/10 ()
Bachova a Schubertova hudba provází tento film Woodyho Allena, který se snaží diváka zaujmout dějem rozděleným do dvou souběžných částí, které se propojí až těsně před koncem filmu. Skvělá kamera Svena Nykvistema už jen doplňuje klasická Allenova snaha o podkreslení příběhu svou oblíbenou jazzovou hudbou, tentokrát okořeněnou o již zmíněné dva hudební velikány. ()
Za mě nejlepší Woody. ()
Natočit čistě zábavný film čistě zábavně umí každý blb. Natočit hluboký a závažný film čistě hluboce a závažně vlastně taky. Ale jen skutečný génius umí natočit hluboký a přemýšlivý film tak, aby to bylo zábavné, vtipné a aby poselství pochopili i ti jednodušší z nás. Takový je třeba Miloš Forman a takový je rozhodně Woody Allen. Víc k tomuhle skvostu není co dodat. ()
Jedinečný film jedinečného režiséra. Všichni herci mu to skvěle odehráli a i on sám před kamerou opět exceloval, stejně jako za kamerou a předtím při práci na scénáři. ()
Wow. Včera jsem si myslela, že mě Woody už ničím nemůže překvapit, když jsem viděla tolik jeho filmů, pak mě zase dostal svou originalitou. A dneska? Dostal mě opět. Tentokrát svým vyprávěním, které bylo nečekaně vážné. Jsem zvyklá na jeho humor, ironii, teď na mě vybafne takovým vážným filmem. Ale to vůbec není na škodu, jen ukazuje, jaký je všestranný umělec, jaký má talent, protože i tak zádumčivý příběh u něj rozhodně funguje. Ba co víc, je to příjemná změna. Herci hrají skvěle, Mia Farrow taky mluví tišeji a vážněji, což jedině vítám, protože někdy mi její pisklavý hlas vadí. A Landaua jsem neznala, tady na mě však udělal dojem. ()
no neviem, ale ja som tam humor hľadal iba veľmi ťažko....oveľa viac som vnímal frustráciu a pocit zmätenosti zo sveta, kde by mala platiť "božsky dokonalá" spravodlivosť, no kde žiaľ platia iba ľudské slabosti, úbohosť a pokrytectvo....vynikajúca (retrospektívna) scéna Martina Landaua v rodnom dome, vidiac pri rodinnom prestretom stole rozpravu o Bohu medzi mnohými členmi jeho širokej židovskej rodiny....naozaj veľmi znepokojujúci a k premýšľaniu o morálke nútiaci film, pre mňa napodiv nie natočený z pozície nihilistického pesimistu, ale s realitou konfrontovaného morálne založeného idealistu....a ako čerešnička na torte bola pre mňa úžasná fiktívna postava mysliteľa-profesora Louisa Levyho....tajne som najprv dúfal že je to skutočný filozof, pretože jeho postrehy boli veľmi presné a vyrčené s takým pokojom a "neignorantským" nadhľadom, že som bol rozhodnutý si jeho dielo niekde zaobstarať :) ()
,,Zločiny a poklesky" patria medzi Allenove najambicióznejšie námety. Bravúrne spája komédiu a drámu. Vzhľad filmu je elegantný a strašidelne temný, zatiaľ čo partitúra je jazzová a zvodná. Príbeh má niekoľko kľúčových tém (dobro a zlo, život a smrť ), ktoré sú veľmi jasne riešené a spracované s obratnosťou a pravdou. Koncept ako taký nie je inovatívny, ale je náročný a nesmierne presvedčivý. Humor je úžasne ironický a veľmi charakteristický pre osobitý múdry Allenov štýl, sú tam odkazy a postrehy, ktoré sú ostré a bystré (vždy jedna zo silných stránok Allena ako spisovateľa) a sú dobre zmiešané s vážnym tónom, ktorý je temný a patrične znepokojujúci. 8,5/10 ()
Vyborny film od Allena, jeho Radio Days som sklepal, lebo sa mi to nevidelo. Tu uz ide o dost : dusevne tryznenie z nevery a zabitie manzelky + neuspesnemu a neurotickemu dokumentaristovi preberie rodina m jeho manzelku. Zivot je tvrdy a casto drsny, to plati v reali aj vo filme. Tak ako v obycajnom zivote, aj tuna obycajne dialogy prevazuju, rezisersky doslova perfektne. Pan Allen dokazal, ze rezisersky je velky talent, jeden z najlepsich filmov Wudy Allena : 89 % ()
Reklama