Obsahy(1)
Film sleduje izraelské sídliště, jehož pořádek a řád si bere na starost trojice přátel, která jako smečka hlídacích psů bojuje za osvědčenou náboženskou morálku. V malém sousedství, kde i hlasitá hudba může vyústit v krvavou pouliční rvačku, se většina sporů řeší násilím. Až ve chvíli, kdy se jeden z přátel zamiluje do místní dívky, skupina pozná, že pravda a právo nestojí jen na jedné straně. Snímek, který získal mnoho ocenění na mezinárodních festivalech, mimo jiné i cenu SEAD na festivalu v Cannes, se zaměřuje na téma náboženského fundamentalismu, v němž figuruje násilí a striktní hierarchie. (Febiofest)
(více)Recenze (4)
PRE ÚPRIMNE VERIACEHO JE VIERA SKÚMANÍM. Vhľad do života ortodoxných židov bol krásny a poučný. Bohužiaľ sa filmu nepodarilo vyhnúť zopár klišé, priam hollywoodsky učebnicových. Dúfam, že tento film bol za účelom propagácie tolerancie značne prehnaný. Pretože, ak je pravda, že vo vnútri samotnej židovskej komunity, sú také veľké rozdiely vo vnímaní sveta, tak šanca, že by sa dohodli s Palestínčanmi je. zdá sa mizivá. Dej bol napriek všetkým nedostatkom podmanivý. ()
Celý film som si želal, aby im dal niekto do držky! ()
Silný snímek o tom, jak lze (ne)pochopit podstatu náboženství a jak relativně snadné je dostat se do řad extrémistů. Uvědomění si tohoto paradoxu hlavním protagonistou je stěžejním námětem příběhu a kupodivu vám bude hrdina sympatický, i když se na začátku filmu bez váhání uchyluje k násilí. Tenhle snímek, ač nízkorozpočtový, se velice povedl. ()
Film, který citlivě uměleckými prostředky, a přitom zřejmě a jasně, ukazuje problém a nabízí jeho řešení. Problém, který samozřejmě není omezen na monoteistické náboženství (v tomto případě na Elohima a "ochránce" jeho přikázání), ani na různé náboženské sekty, ale týká se každé uzavřené společnosti (dále viz Henri Bergson, ale hlavně Karl Popper). Problém, který vede ze školních tříd a partiček nedospělých jedinců až k extrémním politickým stranám a fundamentalistickým státům. Dostat se z uzavřené společnosti je možné jen prostřednictvím někoho (možná i něčeho) z venku - a ani to není snadné. Přitom ovšem nechci otevřenou společnost vyvyšovat nad uzavřenou; té dá určitě přednost člověk introvertní, málo sebejistý, netoužící po kariéře ani mamonu - a na rozdíl od otevřené společnosti, které je v podstatě jen jedna, má vetší možnost volby: od mafie, přes "boží sousedy", až k některému řeholnímu řádu. A ještě jedna poznámka: otevřená společnost je v podstatě sekulární, uzavřené společnosti mají vždy nějaký "náboženský" základ. ()
Reklama