Režie:
Andrzej WajdaKamera:
Jerzy LipmanHudba:
Tadeusz BairdHrají:
Jerzy Pichelski, Adam Pawlikowski, Jerzy Moes, Mieczysław Łoza, Bożena Kurowska, Bronisław Dardziński, Adam Dzieszyński, Wiesław Gołas, Henryk Hunko (více)Obsahy(1)
Ušľachtilá kobyla Lotna je pýchou svojho majiteľa, starnúceho dôstojníka, a zároveň symbolom poľskej jazdy a romantických tradícií éry, ktorá sa už čoskoro stane minulosťou. Je začiatok septembra 1939, nemecké tanky sa blížia a hrdinovia príbehu musia vybojovať svoj posledný boj. Film Andrzeja Wajdu v dobe svojho vzniku vzbudil kontroverzné reakcie, keďže je založený na rozšírenom mýte o romantickom hrdinstve poľskej jazdy, podľa ktorého jej huláni v strete pri Krojantách 1. septembra 1939 útočili na nemecké tanky so šabľami a kopijami. Tento mýtus sa však nezakladá na pravde, ale je výsledkom talianskej a nemeckej propagandy. Wajda mýtus využíva ako symbol poľského romantizmu, ktorý považuje za faktor, ktorý výrazne ovplyvnil nielen kultúru národa, ale i jeho históriu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (11)
Miestami rozprávková (najmä stred filmu so svadbou) a miestami naturalistická (vojnové scény - nezabudnuteľné sú najmä potrhané koňské telá drvené pásmi nemeckých tankov) vojnová dráma z obdobia začiatku WWII., romantizujúca populárny mýtus o hrdinskej poľskej jazde útočiacej šabľami a pikami na tanky wehrmachtu. Lotna je meno ušľachtilej kobyly, ktorej osud je v konečnom dôsledku rovnako tragický ako osud jej majiteľov. Roman Polanski sa inak vo filme len mihne vo vedľajšej úlohe. ()
(KSE - P) Jako nehistorik se naštěstí nemusím zabývat tím, nakolik je příběh polské kavalérie nemístně mytizován a jak moc se odchyluje od dobové skutečnosti. O nějakou věrnost ani nejde, když největší působivosti snímek dosahuje v poetických pasážích, které v maximální možné míře využívají to, že se jedná o první barevný počin Andrzeje Wajdy (ačkoliv jsou přítomny i černobílé pasáže). I přes krátkou stopáž ale spojení dílčích osudů koněm, přestože jde o velmi originální řešení, působí vzhledem k předvídatelnosti dění hrozně chtěně a vynuceně. Na jednu stranu zde estetizace válečných událostí nepůsobí nemístně, jako tomu bylo u předchozího Wajdova válečného počinu, ale na tu druhou mi kromě nástupu Lotny na sćenu neutkvěla žádná památnější část v hlavě. Pokud kůň v titulní roli, tak raději ten maďarský, který je ustájen v Turíně a ne a ne se hnout, popř. - alespoň doufám - ten americký, kterého osedlal jeden z nejlepších vypravěčů současnosti. ()
Hovorí sa, že keď rinčia zbrane, múzy mlčia. Wajdovi sa podarilo poéziu zakomponovať aj do scén bojov jazdeckej kavalérie bojujúcej proti nemeckým vojskám. Telo ležiaceho vojaka drtia tankové pásy, muchotrávky červené sú zase dlávené kopytami cválajúcich tátošov. Pavučiny sa smutne lesknú v odraze zapadajúceho slnka, farebné tieňovania, rovnako ako iné obrazové metafory súznejú s práve zobrazovanými výjavmi. Filmu bolo zo strany historizujúcich kritikov vytýkané nerealistické heroizovanie nezodpovedajúce skutočnej úlohe jazdeckých oddielov poľskej armády počas II. svetovej vojny. Obrazobáseň však má na svoj rozprávkový rozmer neodnateľné právo. ()
Čakal som trošku viac od tejto poľskej drámy A.Wajdu. Hlavne v prostrednej časti to dosť viazlo a čakal som nejaký výraznejší súboj charekterov alebo viac bojových scén. Lotna ja krásny kôň a pre každého dôstojníka je česť na ňom jazdiť, ibaže kôň asi prináša smolu, pretože dôstojníci sa na ňom menia častejšie akoby chceli. 60%. ()
Wajdův v pořadí čtvrtý film, který je zároveň jeho prvním filmem barevným, nese název podle bílého arabského koně stejného jména, který ve snímku představuje jednu z hlavních postav a symbolicky konec jízdních pěchot v polském válečnictví. Příběh se odehrává za 2. světové války někde v polských planinách, kterými se prohání jízdní pěchota hulánů. Lotna je kůň, kterého jim svěří válečný veterán na jednom ze statků, a který vedoucí skupiny ihned ohromí svými fyzickými schopnostmi a zvířecí krásou. Krásou takovou, která dokáže polské vojáky přímo uhranout a znamenat tolik, že jej nadřadí nad manželku či jsou pro ni schopni namířit zbraň na kolegu. Avšak bílý kůň mezi černými na sebe poutá pozornost nejen mezi souputníky, ale také mezi nepřáteli. Bílá barva - barva smrti - oznamuje příchod několika tragédií, které dokáží pěchotu takřka celou rozvrátit. Film má vcelku svižné tempo, nicméně postrádá působivost a silnější momenty, naopak nechybí jistá schematičnost, proto nedosahuje kvalit předchozích Wajdových filmů, které jej vynesly na režisérské výsluní. Sám Wajda přiznal, že ze svých filmů nejvíce tento chtěl natočit znovu, neboť tenkrát ještě neměl tolik zkušeností, aby silný námět přetavil do lepší podoby. Ve vedlejší roli hudebníka se zde objeví Roman Polanski, který si zahrál již ve Wajdově debutu z roku 1955. ()
Mýtyzace hrdinství polské jízdy, útočících na koních se šavlemi proti německým tankům. Posouvačem děje je sivá klisna Lotna, symbol krásy a ušlechtilosti, vzbuzující touhu v každém, kdo ji spratří, svým majitelům ale přinášející jen smrt. Pozorování rozpadu jednoho pluku a zároveň jedné éry polských dějin, šípky obalené pavučinami s kapkami rosy, mochomůrky, úpící pod kopyty prokleté Lotny, střídání barevných a černobílých obrazů, sépiové kosti. ()
Lotna, to je romantismus se symbolismem a poetismem, esteticky vypreparovaná polská duše národa a též intimita cítění Andrzeje Wajdy. Film vychází z povídky polského básníka Wojciecha Żukrowskiho (s Wajdou společně vypracoval scénář) z roku 1945, kam se do dosavadní touhy romantismu, i s jeho estetikou umění, vložily nejosobnější slzy a niterné bolesti polského národa a symbolika romantických ideálů v jejich střetu s nekompromisní realitou i následné vypořádávání se s jejich rozvratem a potupnou zkázou. Romantizovaná obrazová plátna Jerzyho Lipmana jsou esteticky lahodící, ale ani ty rozhodně nepotěší nikoho, kdo čeká jen konvenční filmový průběh. Polsko vykrvácelo na patos romantizovaného idealismu, čemuž neprospěla ani tlustá rozdělující čára mezi důstojnictvem a mužstvem, ani neschopnost povznést se nad své zidealizované sebevědomí. Hlavním hrdinou symbolismu je Jerzy Grabowski (zajímavý Jerzy Moes), mladý kadet polského jezdectva, romantický snílek s mladickou touhou po krásách a velikosti života. Druhým hrdinou symbolismu je Witold Wodnicki (zajímavý Adam Pawlikowski), poručík polského jezdectva v romantickém přesvědčení o životě, osobním přístupu a zodpovědnosti. Hlavní ženskou postavou jest Ewa (příjemná Bożena Kurowska), mladá venkovská učitelka, ze stejného rodného místa jako Jerzy. Láska je nejtoužebnější nadějí mládí života. K výraznějším postavám patří také na výsadnější postavení důstojnictva žárlivější seržant polské jízdy Laton (zajímavý Mieczysław Łoza) a důstojný velitel kavalérie kapitán Chodakiewicz (sympatický Jerzy Pichelski). Z dalších rolí: milovník koní a vesnický farář (bývalý jezdecký důstojník Karol Rómmel), starý šlechtic a majitel sivého arabského plnokrevníka Lotny (Henryk Cudnowski), nebo hraběnka a hostitelka kavalérie před jejím útokem (Irena Malkiewicz). Lotna je esteticky uspořádaná poezie romantismu se silně niternou symbolickou výpovědí. Pozoruhodný filmově nekonvenční snímek. ()
Po filmu Kanály jsem čekal další pecku, ale Lotna mne víc nudila než bavila... ()
Skvělý Wajdův film, který podobně jako Kronika milostných nehod není žádným romatickým dílem, ale skvěle podanou symbolikou polské mentality. Scéna, kdy se na mírném svahu nad rozstřílenou kolonou civilních uprchlíků objeví v záři slunce skupina hulánů a na koních a všichni ti vyděšení, často zranění a mrtvé oplakávajcí civilisté (ženy, děti staří lidé) jsou najednou bez sebe je setkáním Polska reálného a Polska mýtického. Huláni jsou už v té době druh na vymření, nikdy a nikde se nevrhli na svých koních proti tankům (tenhle mýtus má na svědomí Goebbels a šířili ho Francouzi, aby tím omluvili zradu dalšího středoevropského spojence) a hlavně, těch 15 jezdeckých brigád mělo být postupně přezbrojeno - tanky a měly vzniknout samostatné motomechanizované brigády, což byl koncept, ke ktrému se francouzská armáda v té době ( o naší ani nemluvě) nedopracovala. Jinak Polsko samozřejmě mělo v zářijové kampani tanky (dokonce 880 ks) a nebylo vyzbrojeno hůř než naše armáda rok předtím. Ale o tom film není, to nakonec někteří spolurecenzenti chápou a jak už to bývá, někteří tupě opakují onu mantru o hrdinných Polácích, útočících na koních proti tankům... ()
Film pojednávájící o polské klisně jménem Lotna. Tento kůň se dostane do víru dění v časech nadcházející invaze německou armádou roku 1939 do Polska. Jako společník či spíše bojový druh se jí vystřídá hned několik pánů. Přes původního majtele, jímž byl starý, bývalý důstojník na posledním tažení, po zkušeného, ale již zubem času ohlodaného rotmistra Chodoakiewicze (Jerzy Pichelski); dále mladého kadeta Grabowského (Jerzy Moes), až po poručíka Wodnického (Adam Pawlikowski). Lotnu každý obdivuje, ne však Ewa (Bozena Kurowska), která v ní vidí jakési prokletí, a také svou konkurenci, poněvadž mladého kadeta miluje. Ewu zase tajně miluje poručík Wodnický. Tento film vytváří zdání, že šlo o snahu vytvořit národní film, který by se tzv. srovnal s polskou minulostí. Milostný trojúhelník a motiv Lotny vlastně může být upozaděný plán, který podtrhuje dobu samou. Za zmínku stojí davové scény nejprve útočících vojáků na koni, poté stahujících se vojáků, kteří prchají před Němci jako legie mravenců před deštěm, a které jsou nasnímány opravdu fascinujícím způsobem. ()
Krásne, nenásilne poetické a pri tom tak zvláštne ľudské. Kôň je nádherný symbol, bohužiaľ, hrdinom filmu šťastie priniesť nemohol... ()
Reklama