Režie:
Robert SedláčekScénář:
Bolek PolívkaKamera:
Michal KrejčíHudba:
David RotterHrají:
Bolek Polívka, Arnošt Goldflam, Karel Heřmánek, Ivana Chýlková, Jitka Čvančarová, Dagmar Havlová, Jiří Pecha, Milan Lasica, Miroslav Donutil, Karel Gott (více)Obsahy(2)
Vlastička umřela. Vesnický kostel, pohřební kočár tažený koňmi, farář, obyvatelé Olšan a souputníci zvláštního života Bohumila Stejskala (Boleslav Polívka), multimilionáře z vůle Boží, z Dědictví I. Trochu zestárli. Bohumil (Boleslav Polívka) taky trochu zestárl. Přibyly mu majetek, starosti, kilogramy a děti. Ztratil ženu svého života. Hraje hudba, zpívá místní ženský sbor Křepelky, jehož byla Vlastička členkou (a Bohuš je sponzorem). Smrt známého sbližuje. Všichni jsou smutní, nebo tak aspoň vypadají. Za zdí hřbitova zastavil starší Mercedes a z něj vystupuje rovněž zestárlá „hérečka" Irenka. Pozoruje pohřeb přes zeď, dovnitř se neodváží. Odjede před koncem obřadu... Smuteční hostina v Bohušově sídle. Jsou tu všichni, které známe z původního filmu. Zjišťujeme, že Bohuš si postavil ohromné sídlo ve farmářském stylu obklopeném zoologickou zahradou. Má rád svou dceru (Anna Polívková) a visí na šestiletém vnukovi, jehož učí jízdě na koni. Má vlastní chov koní a považuje se za odborníka na to. Už sedm let nepije a celkem si zvykl na peníze. Bohuš je smutný, ale smutek v jeho podání má velmi výstřední podobu. Téměř každá promluva se mu proplétá s pohřební řečí a duch Vlastičky postupně výrazně vstupuje do jeho mysli i jednání. Vlastička dávala jeho životu řád...vnutila mu kázeň. Teď je zase Bohuš sám. A smutný. Je na čase vrátit se ke kořenům...k flašce. Po sedmi letech se Bohuš zase napije. A bude to jízda, během které se bláznivě zamiluje do herečky, málem se stane filmovým producentem a majitelem zámku, málem přijde o vnuka, málem uvěří, že Vlastička pořád žije, přijde o několik miliónů, rozbije v přímém přenosu finále soutěže Hvězdy tančí, aby nakonec pod tlakem dcery a věrného přítele Arnošta (Arnošt Goldflam) dobrovolně našel klid a sebe samého v protialkoholní léčebně v tichém rozjímání s bláznivým JUDr. Strážným (Jiří Pecha). Velká jízda... i tak by se film mohl jmenovat, kdyby nenavazoval na už tak proslavený název dílu prvního. (oficiální text distributora)
(více)Videa (4)
Recenze (824)
Hodně mne baví filmy, po jejichž skončení musím hodně přemýšlet. A po druhém Dědictví se mi mozkové závity doslova zavařily. Zkoušel jsem to rozlousknout teoreticky, prakticky, i v beztížném stavu, ale přesto jsem sedm a půl milionu korun do náprsní kapsy u saka nenarval. Nic jiného tam k zamyšlení nebylo, trapnost odvážně vykukovala z nejednoho filmového políčka a kdyby občas lama nevyslala slinu nějakému doktorovi do obličeje, tak bych se patrně ani nezasmál. A to je pro nástupce kdysi geniálního Bohuše hodně špatné vysvědčení. ()
Strašně zbytečný a nevtipný film, kterému by bylo nejlépe obloukem se vyhnout. Sledovat celé to defilé výborných herců, kteří jsou nuceni odříkávat své debilní repliky, je vyloženě skličující - scénář je jedna velká ubohost, která parazituje na divácké popularitě jedničky a která nemohla vzniknout z jiných než komerčních pohnutek. Za sebe vážně nemám radost, že svůj odsudek k tomuto filmu musím konstatovat takto nevybíravými slovy, ale mám rád, když se věci nazývají pravým jménem. Tento film nikdy neměl vzniknout. ()
Už neplatí s Bohušem na věčné časy. Kurva se sice říkat nemá, ale nejeden divák si nejednou pomyslí, že tohle pokračování proslulé "bolkovské" komedie stojí kurevsky za nic(!). Jako by si toho byl (pozdě) vědom i jeho protagonista a autor scénáře v jedné osobě a celou dobu se neprojeví jeho humornost tak, jak jsme od Bohuša zvyklí. Je sice hezké, že zestárnul a věkem i "zmoudřel", ale copak s ním zestárnul i jeho pověstný invenční humor nadití k prasknutí originálními hláškami, hlody a nesmrtelnými výšplechty?! Zřejmě ano, protože jinak si nedovedu vysvětlit tak mimořádně nízký výskyt gagů. Ne dobrých, ale tady v podstatě absentoval jakýkoliv humor s výjimkou občasného záblesku toho hořko-humorného a rozjímavého, potažmo trapného, který se ovšem neslučuje s podstatou prvního filmu, který stavěl na principu dokonalé odezvy diváka na své narážky a zlidovělé hlášky. Problém nastal v odlišném přístupu režisérů. Kontroverzní Chytilová s osobitým režijním rukopisem versus na jistotu točící Robert Sedláček. Maximálně umí vykouzlit hezký záběr dýchající letní atmosférou, ale nejednou vznikl dojem, že režírování se ujal samotný Polívka a on jen zkontroloval záběr bez vlastního přičinění, aniž by do toho vtěsnal něco z vlastní režijní kapsy. Je přímo hrůza, jak film nemá tempo a záběr od záběru diváka uklimbává ve svém vypravěčském nic. Totální selhání přichází v podstatě v nulové návaznosti na původní film a žádná z postav se příliš nehlásí o svoji dvacetiletou filmovou minulost. Jednička sice rezignovala na satirický podtext, i když ten tam přece jen v určité míře patrný byl, ale dokázala na jednoduchou zápletku nabalit spoustu scének, o kterých diváci dokázali nadšeně debatovat a napodobovat je, včetně přenášení hlášek do reálu. Nemluvě o dokonalém vystižení doby porevoluční. Dvojka z tohoto hlediska nepřináší nic extra a nikam se ani neposouvá. Chybí nosná zápletka i herci se svým způsobem zhoršili, protože divák neustále čeká, kdy to rozbalí jako tehdy, a nedočká se. Na co je ve filmu nefunkční Gott, nefunkční mrtvá Vlastička, jakási Irenka za hřbitovní zdí, nebo zapáchající dr.Strážný?! Je z toho akorát znát, jak moc někteří herci v pokračování účinkovat nechtěli. O to smutnější, že na dvou ženských postavách se v původním filmu dost stavělo, až pro někoho zkultovněly. Nejednou tohle pokračování svým uchopením připomene "Sněženky po třiceti járech". I tady je znát propastný časový rozdíl či skok, jaký hlavní postava, plus ty kolem ní prodělaly. Další osudy Bohumila Stejskala totiž přišly strašně moc pozdě. 22 let je moc, a i když i já jsem byl coby divák zvědavý, co se u rázovitého Bohuše za tu dobu změnilo, tak můžu konstatovat, že změna žádná. A když, tak k horšímu. Jeho postava zpustla a zburanovatěla, a i když on sám coby Bolek Polívka ji nejednou hraje jako distingovanou a chytřejší, než se na první pohled zdá. Pak ovšem nevím, co tím chtěl autor říci. Jaký vlastně měl být současný Bohuš. Jestli "cool" týpek, co se znovu dal na chlast, anebo věkem sešlý a utrmácený "inteligent" používající na svých cestách veterána hořký, suchý a rádoby chytrý humor?! Je to spíše Bolek Polívka osobně. A co nejvíc zamrzí, že jako scenárista je mizerný a snižuje se k lacinostem. Bohuš si tentokrát už všechny (diváky) nekoupí, jak kdysi vítězoslavně prohlásil na konci prvního filmu. Nyní o ně bude muset bojovat. Akorát nevím čím. Jestli chlastem, dobrovolným pobytem v protialkoholní léčebně, omšelou "rádiovkou" anebo zkonfiskovanou farmou a uměleckým propadem. Račte si prosím vybrat, co je vám nejblíž. Druhé pokračování zabředlo přesně do těch typů komedií, kterým se tak jednička urputně bránila. A pokud i ona měla slabší a zdlouhavé chvilky, tak z toho dokázala vybruslit po "bohušostejskalovsku". A náramně se strefila do doby, kdy se do podnikání pouštěl každý a každý si chtěl náležitě užít nových možností léta odpíraných totalitním režimem. V tomto kontextu je Dědictví II jen smutnou a notně zašlou vzpomínkou na Bohušovy kdysi vtipné a satirou říznuté časy. Na druhou stranu setkání s tímhle (kultovním) buranem nebylo až tak nepříjemné, ale především zvláštně narafičené a režijně i scenáristicky méně vychytané. 60% () (méně) (více)
Nečakal som zázrak, ale ani to, že to bude až takýto paškvil. Dědictví 2 je nezaujímavé, nevtipné, strojené, miestami až trápne. Prechľastaný, zle artikulujúci Bolek a jeho beznápaditý scenár tomu tiež moc nepridali. Toto silené, utrápené pokračovanie, ktoré bolo nakrútené čisto z finančných pohnútok proste nikdy nemalo vzniknúť. ()
Tak už vím na co umřela Věra Chytilová - viděla to a nepřežila. Došla jí všechna sprostá slova (a že jich uměla!!). Nahrnuté scény bez ladu a skladu a hlavně bez vtipu. Tak si říkám, za co se jí chtěl Bolek asi pomstít ...? Zřejmě za nic, jen potřeboval nějaký větší obnos, aby zachránil olšanskou farmu. Smutné. ()
Galerie (34)
Zajímavosti (17)
- Stejně jako původní snímek Věry Chytilové produkuje film společnosti Space Films, první soukromá nezávislá produkční a distribuční společnost, která byla po roce 1989 v tehdejším Československu založena. (Posheidon)
- Dokončenie filmu bolo ohrozené kvôli alkoholu. Problém s ním však nemal Bolek Polívka, ale prekvapujúco režisér Robert Sedláček, kvôli ktorému sa natáčanie premenilo na peklo. „Vždycky večer po natáčení si Sedláček dal pár skleniček, sedl do auta a jezdil po okolí. Nikdo nevěděl, kde je. A ráno se pak několikrát hledal. Když se objevil, měl kocovinu, a byl na lidi ze štábu hnusný“, prezradil zdroj z natáčania. [Zdroj: ahaonline.cz] (kacer4)
- Věra Chytilová neprejavila záujem o pokračovanie. (kacer4)
Reklama