Režie:
Terry GilliamScénář:
Pat RushinKamera:
Nicola PecoriniHudba:
George FentonHrají:
Christoph Waltz, Mélanie Thierry, Lucas Hedges, Matt Damon, Tilda Swinton, David Thewlis, Peter Stormare, Ben Whishaw, Sanjeev Bhaskar, Dana Rogoz (více)Obsahy(1)
Film se odehrává v typickém gilliamovském světě, sledovaném všudypřítomnými kamerami korporace známé jako Management. V tomto orwellovském univerzu žije hlavní hrdina Qohen Leth, který pracuje na vyřešení záhadného teorému (platného tvrzení), které určí jednou provždy, zda má život smysl (a co je tím smyslem). Leth žije izolovaný v polorozpadlém interiéru vyhořelé kaple. Jeho práci naruší dva rebelantští odchovanci Managementu, kteří mu pomohou při řešení onoho teorému. Z této návštěvy se však vyklube úmyslné spiknutí zorganizované samotným Managementem za účelem udržení kontroly nad Qohenovým pokrokem. Druhý z návštěvníků Bob sestrojí vnitro-prostorový skafandr pro virtuální realitu, který Qohena ponese na jeho cestě za setkáním s pravdou své vlastní duše, ve které leží odpovědi, po nichž on i Management touží. (Seth.c)
(více)Recenze (151)
Poněkud tàpající Terry. Nepříliš vzdàlenà budoucnost je sice plná Gilliamovi alegorie. Nejvíc zábavy film tradičně čerpá z promyšlených detailů. Třeba záběry z pařby, kde lidé čumí do tabletů a zdánlivě bezcílně putují místnostmi mi přišli trefné. Hlavní hrdinové jsou citlivé obsazeni ale samotná linka spojující přímočarý úvod s finàlními titulky je poněkud křečovità. A abych byl upřímný, konec mě neuchvàtil vůbec. Ano dalo by se říct že je to film o chlapovi co se smířil že je vlastně obyčejnej a dokáže to pomocí toho že se nic nestane. To je ovšem pouze první pohled. Na ten druhý je to prostě chilling s Terry Gilliamem kde zábavně rejpe do mnohých fíglů dnešní uspěchané doby. To však ve výsledku tak nějak stačíí a to i přesto že to dělá z The Zero Theorem nejslabší film od Gilliama za hodně dlouho. Jako oddechovka to ale špatné není a Melanie Thierry je splňeným snem každého nerda. ()
Psychedelická one man show s Christophem Waltzem v hlavní roli má jeden zásadní problém - vykrádá propracovanější Brazil. Stejná psychedelická atmosféra, stejný pocit nepřetržitého sledování, tyranie a bezútěšnosti. Tentokrát jen Gilliam nastoupil na populární vlnu kritiky konzumu a kapitalismu. Nebýt výborného výkonu Christopha Waltze, dopadlo by to mnohem hůř. ()
Musíme priznať, že chápeme možné námietky i z toho vyplývajúce nízke hodnotenie populácie, ale nesúhlasíme s ním. Neobyčajnosť Nulového teorému považujeme za ozajstnú neobyčajnosť, a nie samoúčelnosť. ()
Pokus o akýsi nový Brazil ? Nuž pokus celkom milý, ale celkom sa nezdaril. Tak ako to už v poslednom čase u Gilliama býva zvykom, potencial ostane nevyužitý. Je to síce kuzelne chaoticky nihilistické, cukrikovo farebne satirické, paranoidne kafkovsky najtmérišské, ale príbehovo značne nedotiahnuté. Neustale dookola film opakuje pointu, aby sme sa namiesto daunloudovania a aploudovania, radšej anplagli, stali sa opäť ľudmi a užili si život. Prial by som si k tomu ešte aj nejaké príťažlivejšie a premyslenejšie dejové zvraty. Stále je to ale najlepší Gilliamov film od lasvegasského strachu a hrôzy. 65 % ()
Tak to mě fakt dokáže nasrat. Po letech si zase pustím Terryho film v domnění, že stařík není úplně senilní a debilní a zvládl třeba dalších 12 opic nebo někde dohledal své časy mládí, kdy měl ještě smysl pro humor. Tento film pro mě má nulovou hodnotu, ale poprsí a šarm Melánie Thierry vybojovaly 7,7546%. Stále nám tu ovšem přebývá asi nějakých 92% naprosté beznaděje a debility. A za ten závěr by si pan režisér zasloužit nakopat do prdele. Takhle okrást diváka o 100 minut života, to by mělo být trestné. Kdo mi ten promrhaný čas proplatí? Ještěže je na světě dost úchyláků, kteří se u podobných ujetých filmů ukájejí a pak si honí triko nad tím, jak film obdivují - paralela s rozprsklým cákancem sračky na stěně v galerii, v němž podobní magoři vidí bravurní naplňující umění. Jinak by totiž Terry asi už neměl ani na chleba a nikdo by ho nebral vážně. ()
Z tématu, úvodu a osoby režiséra jsem byl hodně natěšen a očekával, že se po delším půstu dočkám filmové lahůdky a snad i další nesmrtelné klasiky jakou jsou Twelve monkeys. Tentokrát jsem ale od Terryho dostal ústřice s banánem a kečupem, a to navíc ještě lehce prošlé. Sice bylo prostírání i servírování efektní jak to umí jen on, ale z toho mišmaše a odéru se mi udělalo trochu blivno. K poselství o absenci vyššího smyslu existence a o vládě chaosu jsem už viděl zajímavější materiály. Přijde mi, že ve svém pokročilém věku se ještě víc přibližuje děcku a vedle hravosti, která je pořád bezvadná, už ale jaksi není schopen udržet myšlenku a jen těká z místa na místo. Pokud to tu poběží v kinech, tak na to možná po delší době zajdu abych ho aspoň podpořil finanční částečkou, která z distribuční mašinérie pro něj zbude. ()
No... zajímavý počin, ale - Brazila to nepřekonalo ;-) ()
No mě tento film prostě nesedl. Mě osobně Gilliem zklamal. Samozřejmě i v tomto filmu je jeho způsob do očí bijící. I když některé jeho díla např. 12opic obdivuji tak v tomto případě stvořil naprostý brak. Podle mě je chyba v příběhu. Je naprosto nudný,nezajímavý, divný a plný pseudoblábolů. Radši kdyby natočil Neuromancera nebo remake Johnyho Mnemonica,Blade Runnera, rozhodně by světové kinematografii přispěl kvalitním dílem. ()
Až moc složité dospění k závěru,že jsem vlastně nula. ()
čakal som silnejší zážitok ale celkovo to splnilo ocakavania ()
Vzhledem k hodnocení jsem to čekal horší. Svět je to pěkně fantasmagorický a barevný, ale hezky se na něj kouká. Trošku, hlavně ze začátku, to připomíná kafkovský román z budoucnosti. Ale zas tak velký úlet to nakonec není. Základem je týpek, který v kulisách cáklého světa budoucnosti krapet umanutě hledá smysl života. A zároveň ho to táhne k nebytí, páč už vůbec nic necítí. Netradiční záležitost, kterou drží pohromadě i dobré obsazení - Christoph Waltz to celé táhne a Mélanie Thierry to moc hezky osvěžuje. :) ()
Reklama