Režie:
Claude LelouchScénář:
Claude LelouchKamera:
Jean-Yves Le MenerHudba:
Francis LaiHrají:
Jean-Paul Belmondo, Richard Anconina, Lio, Béatrice Agenin, Marie-Sophie L., Gila von Weitershausen, Michel Beaune, Pierre Vernier, Daniel Gélin (více)Obsahy(1)
Sam Lion (Jean-Paul Belmondo) je bývalý cirkusový artista, nyní padesátník a úspěšný podnikatel. Najednou si ale uvědomí, že je svým dosavadním životem vyčerpán a rozhodne se předstírat svou smrt a všechno opustit. Po čase se dozví, že firma, kterou po Samově „smrti“ vedou jeho děti, má problémy a vymyslí způsob, jak své rodině tajně pomoct, aniž by kdokoliv tušil, že za vším stojí právě on. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (94)
Film věnovaný památce Jacquese Brela nese mnohé stopy jeho tvorby i životního příběhu. Neobsahuje však zuřivou beznaděj ani drsný sarkasmus jeho nejslavnějších hitů, naopak, je posmutnělý, něžný a hravý, přesně jako některé Brelovy méně známé kousky. Cirkusák Sam, stárnoucí, ale výkonný a kreativní muž, uposlechne hlasu své toulavé krve a náhle se rozhodne položit mezi sebe a svůj – podle dnešních měřítek úspěšný – život oceán. Označení „rozmazlené dítě, které rozbilo všechny své hračky“ je výstižné jen částečně, jeho motivace nespočívají pouze v únavě ze stereotypu a přemíry práce. Mnoho tvůrčích lidí mívá čas od času a v různé míře intenzivní potřebu být „hluboce a bohatě sami“, jak říkala Sylvia Plath, aby mohli zrekonstruovat svůj vnitřní svět, ze kterého rozdávají, a znovunalézat inspiraci i sami sebe. A někteří to řeší hodně radikálně. Brel odjel tak daleko, jak jen mohl, i Sam Lion nakonec nalezne klid na tropickém ostrově uprostřed divokých zvířat, která tolik miluje. Někdy je možná třeba odstranit z toku velké kameny, aby mohla voda volněji proudit, když ale zmizí všechny, zanikne i koryto a voda zmizí v zemi. Nejsou to ale nakonec právě ty kameny, druzí lidé, kteří zdánlivě brání umělci v rozletu, ale svou existencí dodávají jeho životu tvar? ()
Jeden z nejméně očekávaných výkonů Belmonda - a rozhodně ne ve špatném slova smyslu, naopak - jedině v dobrém. Krásný film, i když z výchovně-morálního hlediska si občas říkám, jestli je tohle vedení (sice nenápadné) za ručičku i v dospělosti to pravé. Na druhou stranu v duchu humanismu a otcovské lásky ani nemůže jinak. Jak už jsem napsal, krásný film. ()
"Když jsem byl dítě, mluvil jsem jako dítě, myslel jsem jako dítě, uvažoval jsem jako dítě; když jsem se stal mužem, opustil jsem, co je dětinské..." Bude něco pravdy na tvrzení, že cesta zhýčkaného dítěte je poseta hračkami, které rozbilo a odhodilo, ale myslím, že je v tom i něco trochu jiného. Vidím dítě, které dospělo a poznalo, že své hračky přerostlo a musí se naučit žít bez nich. A vidím režiséra a hlavního představitele, kteří toho mají hodně za sebou a teď se ohlížejí zpět. Jejich pohledem možná prosakuje únava, ale nikoli trpkost a už vůbec ne prázdnota. ()
Opravdu sdělující snímek... Geniální Lelouch, zásadní osobnost jedné bohužel již odeznělé režisérské generace Géniů..!!!! Bohatý muž s artistickou minulostí je odhodlán za každou cenu se uchýlit do ústraní i za cenu nejvyšší, totiž ztráty rodiny a kusu svého vlastního života. Návrat však nebude lehký a je k tomu třeba "prostředník". ()
Přepsáno v červnu 2019. Cesta zhýčkaného dítěte je vyčerpání úspěšného života kapitalistického ritu. Činorodost je lékem na bolest vnitřního světa a osamělost duše. Úspěch je výsledkem zarputilé snahy o vzdorování ranám osudu již od útlého dětství. Cesta zhýčkaného dítěte je krizí středního věku, nitro začalo postrádat vznešené hodnoty a srdce zatoužilo po klidu, harmonii a zaplnění vyčerpávajícího pocitu prázdnoty. Cesta zhýčkaného dítěte je o způsobech přijímání života a zdolávat nepřístupné výzvy je přirozeností lidské ctižádosti. Claude Lelouch se nebrání lehkému odlehčení, nepřestává věřit v romantickou poezii a melancholicky zpívá o naplnění láskou. Prostředník lyrického filozofování nad životní cestou je Sam Lion (velmi dobrý Jean-Paul Belmondo, v době nalezení Nicolas Mallet, v počátcích cirkusové dráhy Firmin Gruss, na jejím konci Stephan Gruss a ve chvílích největšího osobního štěstí Paul Belmondo), bývalý cirkusový artista a majitel velmi úspěšné úklidové firmy. Cirkus je celoživotní láskou, prosperita je příjemnou přidanou hodnotou kapitalistického řádu světa. Přesto jsou vlastní potomci poznamenaní silnou osobností a pocit vnitřního naplnění nedostačuje. Úspěch je vykoupením intimní osamělosti, pochybnosti mají povzdech nad možností osobní porážky. Extrémní cesta úniku se stává snahou o vykoupení a znovuzrození. Hlavní postavou romantického zpěvu je Albert Duvivier (sympatický Richard Anconina), mladík, hledající své životní místo. Náhodné setkání uprostřed africké divočiny je šancí ke změně života, byť se musí novou cestou učit vhodným způsobům. Láska je odměnou za projevenou odvahu. Hlavní ženskou postavou je Victoria Lion (příjemná Marie-Sophie L., jako malá Marie Paquim), Samova dcera, poznamená nenaplněnou touhou k otcově osobnosti. Každý je nutně srovnáván, spokojenost vnitřního světa je nejdůležitějším životním cílem. Výraznou postavou je Jean-Philippe Lion (zajímavý Jean-Philippe Chatrier), Samův starší potomek, také poznamenaný silnou osobností vlastního otce. Vzájemné pochopení naráží na neviditelné bariéry. K výraznějším postavám patří také Pierre Duvivier (příjemný Daniel Gélin), Albertův starostlivý otec a provozovatel příjemného rodinného hotelu Bel Air, kde stále tepe život v bezstarostně upřímném veselí. Štěstí vlastních potomků je na prvním místě. Z dalších rolí: největší Samova láska a matka Jean-Philippa Yvette (Lio), druhá Samova manželka a matka Victorie Corinne (Béatrice Agenin), Samův notář s pokleskem proti zodpovědnosti Vergne (Michel Beaune), Samův přítel a pastýř lidských duší (Pierre Vernier), Samův osobní lékař (Philippe Lorin), Samova sekretářka a dlouholetá známá ze světa cirkusu (Annie Philippe), Albertova bezstarostná sestra (Céline Caussimon), či její statný snoubenec (Charles-Henry Tissot). Cesta zhýčkaného dítěte je bilancování prožitého života. Filozofické přemítání se prolíná s rytířským zpěvem, láskou a hledáním niterné harmonie. Život nabízí krásu, mámení i nespokojenost a pátrání po naplnění a štěstí. Životní předsevzetí Lelouch nestřídá a dál pevně třímá zástavu romantických ideálů a nekonvenčních způsobů. Jedinečné lyrické vykreslení a zhodnocení vnitřních pochybností. () (méně) (více)
Galerie (18)
Zajímavosti (4)
- Natáčení probíhalo v Německu ve městech Kolín nad Rýnem a Hamburg, dále se natáčelo v San Franciscu, v Paříži a také v Singapuru a Zimbabwe. (Terva)
- Claude Lelouch je pravděpodobně jediný režisér, který natočil s Jean-Paul Belmondem dojemnou scénu s pláčem, kdy ke konci filmu hlavní hrdina Sam Lion brečí dojetím. (Arnost.Dadak)
- Když Sam Lion (Jean-Paul Belmondo) na konci filmu trefí lvici, aby jí uspal, tak ji zasáhne do pravé nohy. Při dalším záběru je ale zasažena do levé. Když ji pak Lion jde šipku vyndat, aby ji nasadil obojek, je opět na pravé straně. (cmenda)
Reklama