Režie:
Giuseppe FerraraKamera:
Silvio FraschettiHudba:
Vittorio GelmettiHrají:
Lino Ventura, Giuliana de Sio, Stefano Satta Flores, Accursio Di Leo, Lino Troisi, Arnoldo Foà, Adalberto Maria Merli, Andrea Aureli, Luciano Zanussi (více)Obsahy(1)
Lino Ventura jako generál Dalla Chiesa, který se nebál postavit sicilské mafii. Francouzsko-italské drama natočené podle skutečných událostí. Na jaře roku 1982 byl generál karabiniérů Carlo Alberto Dalla Chiesa jmenován prefektem v Palermu. Tento populární, neohrožený bojovník proti terorismu má stát v čele boje proti mafii, která už začala stát rozkládat zevnitř. Dalla Chiesa začne nejprve v řadách policie. Pak odhaluje spojení mezi mafií, státní mocí a bankovními institucemi, kde se perou mafiánské peníze. Jakmile chobotnici odhalí, měl by začít odsekávat jedno chapadlo za druhým. A tohle nesmí sicilská mafie dopustit. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (80)
Velká nostalgie, kterou jsem jako kluk vcelku hltal. Dnes s odstupem let mne víc bavil báječný český dabing než celý zamotaný a prakticky dokumentárně podávaný příběh generála Dalla Chiesy. Krvavé vsuvky atentátů jsou dostatečně syrové a vzbuzují odpor, stejně jako odsudek prohnilé státní moci, jež je neoddělitelně propletena s "chobotnicí" a neplní tak svou funkci. Ventura je pak v roli generála přesný, ale scénář z něj tak trochu dělá jen šaška na ozdobu, který hodně odsuzuje a diskutuje, ale jeho velký plán na zničení mafie pro mne de facto zůstal záhadou. Poctivě je ale třeba říct, že mi není jasný ani po pročtení několika článků o skutečném Dalla Chiesovi. ()
100 DNÍ V PALERMU svou strohou dokumentárností vypovídá o stinných stránkách demokracie víc než mnoho. Je to předfilm akce ČISTÉ RUCE, která uvozuje počátky italské druhé republiky. Podsvětí tohoto typu navozuje válečnou situaci; válka musí počítat v minutách a hodinách. Na demokratické procedurální hrátky nemá čas. Jinak ztrácí své nejcennější lidi a propadá se hodnotově. I demokracie se musí umět bránit. To je poselství tohoto filmu, jemuž herecky vévodí Lino Ventura. ()
Jasné a priamočiare protimafiánske posolstvo, dôverujúce revoltujúcej mládeži, robotníkom a komunistickej strane. Snaha napraviť inštitúcie vyšetrovacieho dozoru bez zásadnejšej zmeny systému z toho trčí ako slama z topánok. Vlastne teda o istú zmenu sa film pokúša - viac právomocí prokuratúre a polícii! Nečudo štedrej podpore distribúcii filmu v krajinách sovietskeho bloku. Veď nainfikovať divákov prostredníctvom zručného politického thrilleru na potrebu posilnenia komunistickej polície to muselo byť - mňam ach-ňach! pre potentátov v šesťstotrinástkach. Film bol premietaný v ČSSR v kinách aj televíziách ako reálny obraz kapitalistického fungovania. Nie že by preháňal, len tá agitačná línia v prospech partajných komunistov (členovia parlamentu), ktorí práve v banánových socialistických krajinách patrili k vládnucej triede prispievala k deformovanému videniu súvislostí vo svete. Zatiaľčo v mafiou vykorisťovanej Sicilíi padali na základe rozhodnutia korporátnej moci hlavy neúplatných sudcov, policajtov, poslancov a vyšetrovateľov, u nás - v šťastnom svete guľášového husákizmu - patrili práve filmom protežovaní a mafiou krágľovaní komunistickí poslanci k novej vládnucej triede, ktorá mala pod palcom všetky výrobné prostriedky a z nich plynúci zisk. ()
Trošku jsem si osvěžil vzpomínky na Lina. Zdaleka jsem neviděl všechny jeho filmy a ani nepatřím mezi jeho skalní příznivce, nicméně 100 dní v Palermu, to je pro mě jeden z jeho nejpřesvědčivějších hereckých výkonů. Tentokrát ne, jako policista, ale jako neúplatný generál, což vlastně vyjde skoro na stejno. Velmi přesvědčivý film, který nám trošku osvěžil léta osmdesátá, kde hlavně v Itálli to byla celkem dost síla, o čemž se přesvědčíte konec konců také. Kdo ještě neviděl, ať nečte obsah, připraví se o závěrečnou, všeříkající pointu. ()
Spíše než rekonstrukce událostí to působí jako oslava odkazu generála Dalla Chiesy a jeho boje s větrnými mafiánsko-byrokratickými mlýny. Působí to spíše jako vzniklé za účelem vzedmutí vášní a donucení lidu i vlády k akci a nikoli nečinnému přihlížení. Což je daň za vznik sotva pár měsíců od zobrazených událostí. Citelně tomu tedy chybí odstup i informace (zvláště v pasážích "ze stanu mafie" a z vládních kruhů) a tak je to dosti povšechné a postupem stopáže čím dál více se vezoucí na melodramatické osobní linii na úkor té syrově rekonstrukční, kterou to razí v první polovině. Ovšem není to v žádném ohledu špatné; jen bych stejnou látku i téma viděl raději zpracovanou o pár let později (a klidně i stejným týmem a režisérem) a více do hloubky. Jenže už by to bylo bez Ventury a to by zase byla věčná škoda připravit ho o tak vděčnou a charismatickou roli. ()
Galerie (16)
Photo © Compania Lavoratori del Cinema e del Teatro
![100 dní v Palermu - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/157/815/157815328_b73111.jpg)
Zajímavosti (6)
- Jednalo se o poslední film s Linem Venturou uvedený v našich kinech. (Rosalinda)
- Původně chtěl režisér svěřit roli Chiesy Gianovi Marii Volontému, který byl v té době zaměstnán prací na filmu o teroristech. (Rosalinda)
- Film se od ostatních italských filmů, natočených na téma mafie, kterých je nepřeberně, odlišuje důrazem na rekonstrukci autentických událostí, poctivou snahou být dokumentem doby. Proto tu postavy vystupují pod skutečnými jmény, proto Ferrara používá dokumentární záběry a televizními šoty. (Rosalinda)
Reklama