Režie:
José GiovanniScénář:
José GiovanniKamera:
Étienne BeckerHudba:
François de RoubaixHrají:
Lino Ventura, Marlène Jobert, Michel Constantin, Paul Crauchet, Béatrice Arnac, Hervé Sand, Monique Mélinand, Jacques Marchand, Jean Sobieski (více)Obsahy(1)
Lino Ventura, Marlene Jobertová a muž, jehož jedinou nadějí je úkryt... Marceau Léonetti je policista každým coulem. Navíc policista sice tvrdý, ale čestný a poctivý. Připadá mu směšné, že by ho měl zastrašit opilý násilnický mladík jen tím, že je synem známého advokáta. Bez skrupulí pošle arogantního mladého muže na zkoušku krve. Ale případ se nafoukne do nechutné aféry. Nadřízení se svého inspektora nezastanou a Léonetti je přeložen na předměstí, kde vyšetřuje krádeže kol a holubů. Poněkud „větší“ případ už znamená honění úchyláků po okrajových kinech. K tomuto úkolu je Léonettimu přidělena mladičká policistka Jeanne. I přes rozdíly má tato nesourodá dvojice značné úspěchy. Jednou dostane zvláštní úkol: vypátrat muže, který má být korunním svědkem v procesu s gangstery a jehož poslední známá adresa byla ve XIII. okresu. Začíná dlouhá pouť za svědky, různými byty, ale především za pravdou. Tou, kterou má dosvědčit hledaný svědek u soudu, ale i pravdou, kterou o policejní práci a policii jako takové poznává mladičká absolventka policejní školy Jeanne... Film Poslední adresa vznikl podle románu Josepha Harringtona, který ve Francii vyšel ve slavné Gallimardové Černé sérii. Příběh o zákonu, cti, morálce a především svědomí natočil režisér, scenárista, spisovatel, muž v mládí odsouzený k trestu smrti José Giovanni. Do hlavní role policisty Léonettiho obsadil Lino Venturu, herce s kamennou tváří, jehož výrazovými prostředky byly především oči a síla jeho osobnosti. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (123)
Rádobyakční, odbytá a herecky až negramotná pasáž pod úvodními titulky během které Lino tři výlupky zatkne a jednoho rovnou zastřelí jako by sem spadla z úplně jiného filmu. Zbytek se naštěstí nese v úplně jiném duchu – neběhá se, nestřílí se, výborně sestavená dvojka Ventura, Jobertová nachodí po Paříži kilometry od čerta k ďáblu, pěkně pomalu a důkladně. Film s tou správnou patinou francouzko-italských koprodukcí ze sedmdesátých let, kde se típou cigarety o volant a když dostanete nakládačku, tak to fakt bolí. ()
Kdeže triler, iba pomaly plynúca kriminálka o hľadaní jednej osoby - svedka. Záver je síce menej očakávaný, ale aj tak som sa pri ňom viac nudil, než by som bol pohrúžený do jeho deja. Napätie totiž nie je žiadne. Jedným z jeho mála plusov je charizmatický Ventura a jedna polosurová scéna prepadnutia policajta s pästnými boxermi. ()
Giovanni se dokáže obklopit skvělými lidmi, ale dramatizovat a režírovat prostě neumí. Ventura je v roli inspektora odsunutého na bezvýznamný okrsek, protože naštval jednoho bohatého advokáta, jako vždy skvělý, ale film se vleče bez jakéhokoliv vrcholu od jedné adresy k druhé. Jobert je napsaná tak prvoplánovitě (její citlivý přístup srdce otevírá), že je spíše anděl než policistka (viz závěr). A Constantin jenom příhlíží jako princ Drsoň v Cimrmanovi. ()
Opotřebovaný a dávno všech iluzí zbavený, přesto stále odhodlaný a zarputilý inspektor Leonetti (výborný Lino Ventura) má najít zmizelého korunního svědka, k ruce dostane mladičkou a senzitivní Jeanne, policejní novicku.. To, co se policii nepodařilo za pět let, mají ti dva zvládnout za jeden týden.. Závod s časem začíná, mravenčí práce spousty a stíny čekají.. Sněhulka, Marie, červený kabátek.. ()
Do policejního pátrání po dlouho nezvěstném svědkovi pro důležitý soud s jakýmsi gangsterem (ono tohle není vůbec rozvíjeno), které dávno uvízlo na mrtvém bodě, se na posledních pád dnů zapojuje nesourodá dvojice – životem a zkušenostmi zatvrzený samorost Ventura a idealisticky nadšená (půvabná) novicka Jobert. Jejich přístupy se doplňují i srážejí s často výraznou dobovou naivitou (a bez dostatečného dramatu či akce) až do cynicky prohnilého konce. ()
Galerie (16)
Zajímavosti (4)
- Marceau Leonetti (Lino Ventura) nosí hodinky značky Tissot Seastar Sonorous, mechanické hodinky s alarmem, jejichž cena se mezi sběrateli vyšplhala až na 400 EUR. (Snorlax)
- Hudbu z filmu použil Robbie Williams ve skladbě „Supreme“. (frantavaja)
- Během natáčení si spolu Marlène Jobert a Lino Ventura nerozuměli. Jobert byla tehdy nejspíš namyšlená kvůli svému trumfu s filmem Cestující v dešti (1970) a Venturovi se nelíbila, ať už svým chováním anebo herectvím. Jobert k Linovi taktéž necítila žádné sympatie. Došlo mezi nimi k jakémusi zablokovaní. Při natáčení spolu nedokázali navázat žádný kontakt. (Pierre)
Reklama