Režie:
Rudolf JurdaScénář:
Milan ŠimekKamera:
Jiří KačírekHudba:
Richard TománekHrají:
Milena Dvorská, Josef Karlík, Jaroslav Kuneš, Ladislav Lakomý, Jiří Papež, Rudolf Jurda, Karel Augusta, Olga Hauková-Šteflová, Stanislav Fišer, Bohdan Denk, Jiří LetenskýObsahy(1)
Milena Dvorská v hlavní roli detektivního příběhu podle povídky Jana Vážného... Když je v hotelovém pokoji nalezeno tělo geologického plánovače Jaroslava Malimánka (L. Lakomý) oběšeno na šňůře od vařiče, celá situace se jeví jako jasný případ sebevraždy. Dveře byly zavřené zevnitř na háček, nebyly nalezeny žádné známky násilí a Jaroslav před smrtí napsal dopis na rozloučenou svému dvojčeti Jaromírovi. Policejní detektivové vyšetřující případ ale mají své pochybnosti. Zemřelý byl součástí milostného trojúhelníku spolu s doktorem Štruncem a krásnou inženýrkou Budínovou (M. Dvorská), kteří mají oba motiv, příležitost i prostředky pro jeho vraždu. (Česká televize)
(více)Recenze (17)
Ale tak dalo se na to dívat, to ne že ne. Příběh samotný byl vcelku zajímavý, jen místy drhla atmosféra. Herecké obsazení i výkony dobré, Milena Dvorská mohla dostat více prostoru (času) před kamerou – vážně pěkně se na ní dívalo, podezřelých tu bylo taky dost – závěrečné vyústění a odhalení pravého vraha taky nebylo špatné. Průměrná krimi, která určitě neurazí. ()
Nevýrazní herci a matnější herecké výkony protnuly tuto detektivku. A tak mě zaujalo, že se kriminálka asi mnoha repríz nedočkala. Alespoň ne do roku osmdesát devět. Jeden z podezřelých totiž říká: "Tehdy ve třiapadesátém roce jsem byl zatčen a dva roky držen ve vazbě. To se tehdy dělo." Načež mu kriminalista odpovídá: "Nakonec jste byl ale rehabilitován." ()
Podivný hotel, který vypadá spíše jako ubytovna, ale ve kterém se náhle vynoří německy mluvící turista a recepční, tedy vlastně vrátný, jak je v této inscenaci oslovován, vytáhne zpod pultu letový řád leteckých linek, který bych v nějaké ubytovně v Tambergu nečekal ani omylem. Podivný příslušník VB, který se snaží v případu vidět sebevraždu, ale podivný prokurátor, který případ vyšetřuje také, je zase přesvědčen o vraždě. K tomu podivná dvojčata, která si přehazují vlastní identitu a navíc ještě k tomu všemu případ zamčeného pokoje s klíčem vevnitř, který však není zamčený, takže opravdu podivné. Dvě hvězdičky pouze za Dvorskou, která se snaží hrát co může a za tu atmosféru doby, která je pěkně vystižena i když to určitě nebylo záměrem tvůrců. ()
Ústřední zápletka dosti nepravděpodobná, ale na dobovou tvorbu brněnského televizního studia, které, a to si přiznejme, jen klopýtalo za studiem pražským, to nebylo špatné. Laserový pohled Mileny Dvorské je působivý i na černobílém filmovém materiálu nevalné kvality. Móda drdolů byla natolik výstřední, že se divím, že nebyla znovu objevena. ()
Nejprve mě zaujalo, že na začátku zdálky a potmě ženská postava vypadala jako Budínová. Pak se ukázalo, že je to Dvorská, ale jmenovala se Budínová :-) Jinak ničím nevybočující konverzační studiová detektivka s pěknou poirotovskou rekonstrukcí na závěr, relativně mladým Josefem Karlíkem a dobově odvážnými poznámkami ("Ve třiapadesátým jsem byl zatčen, jen tak bez důvodů, takový věci se tenkrát děly, ale to přece vy, soudruzi, musíte vědět nejlíp.") ()
Reklama