Režie:
Henri DecoinKamera:
Pierre MontazelHudba:
Marc LanjeanHrají:
Jean Gabin, Marcel Dalio, Lila Kedrova, Lino Ventura, Albert Rémy, Jacqueline Porel, Françoise Spira, François Patrice, Magali Noël, Paul Frankeur (více)Obsahy(1)
Henri (Jean Gabin) se vrací z Ameriky, aby prověřil, kde vázne obchod s drogami. Postupně se setkává s jednotlivými dealery a odbyt se začíná zlepšovat. Najednou ale policie zabaví 40 kilogramů drogy při cestě do Británie. Někdo je zrádce. Je to Roger (Lino Ventura), Liski (Marcel Dalio), nebo samotný Henri? (Snorlax)
Videa (1)
Recenze (16)
Tak tomuto filmu se snad nedá nic vytknout. Kvalitní klasická francouzská kriminálka, tak jak má dle mého být. Barva, nebarva. Šálek mého čaje, ačkoli k němu nejdříve někdo dodal plastovou lžičku. Pak si ale všiml jakýchsi mých rozpaků a doladil to. Mám lžičku asi možná i stříbrnou a vychutnávám si to všechno velice. Námět, hudba, zpracovnání... zamíchat. Z dnešního hlediska možná docela úsměvné, nicméně velice zajímavé, dobově zpracované téma drog, které tu zkrátka byly, jsou a bohužel i budou. Výkony pánů Gabina a Ventury snad ani není třeba zmiňovat. Takže celkově plnohodnotný filmový zážitek. (Hudba: Marc Lanjean) ()
Zdařilá kriminálka ve svižném tempu (psal se rok 1955) s naprosto fantastickým Jeanem Gabinem, jeho drogový boss nemá chybu. Způsob, jakým převzal otěže a metody zefektivnění odváděné práce by ještě dnes mohly leckoho inspirovat.. Závěr příjemně překvapil, míním tím mě, senochrupku, vůbec mě to nenapadlo.. ()
V pořadí druhé společné gangsterky s Gabinem a Venturou se obvykle nepřikládá takový význam, jako té předchozí a první Nesahejte na prachy, ale tematicky mě zaujala o něco víc. Boj proti pašování a obchodu s drogami mě coby ústřední téma filmu na rok 1955 dost překvapilo a v rámci tehdejší tvorby lze tohle osvěžení uvítat. Tvůrci točili s morálním poselstvím, jenž představili rovnou předem v úvodním prologu, ale po letech jaksi zbyla jenom čistě dobová žánrovka s tradičně vystavěným dějem, která má u současného diváka šanci spíše diváka místy lehce unudit svou fádností, než ukázat obrovský varovný prst nad nebezpečím drog. Žel, neoslovilo mě to natolik, abych se přidal k ostatním komentujícím, kteří doposud bez výjimky hodnotili vysokými 4 a 5 hvězdičkami. Jean Gabin mě obvykle hodně baví v nejstarších filmech z éry před válkou a pak ve svých pozdních rolích od konce 50. let (asi tak od Bídníků) směrem nahoru, ale v tom meziobdobí prvních 12ti poválečných let se obvykle míjíme. Herecké výkony Gabina i jeho kolegů zde rozhodně nepokládám za špatné, ale moc mě neoslovily, připomínají mi klasické herce ze soudobých amerických noirů – je tam výrazný pokus o jakousi ikoničnost, ale zároveň mi to připadá značně odosobněné, nepronikl jsem pod kůži postavám ani ději, díval jsem se po většinu času jakoby ze silného nadhledu. Hodně se mi líbila vizuální stránka a vůbec atmosféra vytvářena černobílou kamerou, což u padesátkových noirů bývá tradiční devizí. Řemeselně je Když je v Paříži noc bezchybný snímek, ale pro mě posloužil čistě jen „do sbírky“, třeba na doplnění přehledu toho, co předcházelo pozdějším slavným francouzským krimi thrillerům. 60% ()
Pařížské drogové prostředí 50. let vypadá hodně autenticky - pořádný jazzový nářez k tomu a vedle toho černošské marihuanové doupě s tajuplnou exotickou hudbou (spíš táhla někam do Maroka). Lakoničtí kriminálníci jakoby vypadli s Melvillových filmů - už tehdy Lino Ventura vypadal jak vypadal (fantastická je též feťačka Lily Kedrové!). ()
Jako příznivec starší francouzské kinematografie si dobře uvědomuji, že gansterky patří k častému podžánru francouzské krimi. Jenže mě bohužel postupně (až na vyjímky) přestávají jeich příběhy oslovovat a začínám je čím dal méně vyhledávat. A to i v případě Jeana Gabina, který mi více sedí na pravé straně zákona nebo v charakterních rolích. Ale čas od času si rád něco i z této oblasti odškrnu. A Když je v Paříži noc rozhodně nebylo odškrtnutí nějak zvlášť bolestivé. Byť jsem navzdory úvodnímu varování tvůrců před nebezpečím drog a morálním vyzněním, které chtěli do filmu dát bral děj filmu dlouhou dobu jako tradiční gansterký, lehce tuctový příběh o neustálém kšeftovi s drogami bez nějaké větší myšlenky, dramatických momentů nebo klidně i odhlehčení a k postávám jsem si nevytvořil moc žádný vztah. Naštěstí se ale v tomto případě povedla docela stylová atmosféra se závanem Noiru a působivou černobílou kamerou. Díky tomu mě i jinak ničím nevybočující děj dokázal chvílemi částečně pohltit. Pro Jeana Gabina nebya první polovina 50.let příliš šťastné období, ale i když mi jeho postava byla dlouhou dobu tak nějak ukradená a nepředvadí nějaký vyjímečný výkon, má tady pořád jisté charisma a jeho uhrančivé pohledy měly i v roli droggového bose opět něco do sebe. Přesto všechno bych většinu filmu označil spíš jen za lepší průměr. Nakonec ale (radši bez většího přemýšlení) přidávám velmi těsnou čtvrtou hvězdu za poměrně napínavé finále na loveckém zámečku, které vyvrcholí rozuzlením, které mě osobně hodně překvapilo a povýšilo předchozí průměrné dění o level výš. ()
Galerie (79)
Zajímavosti (3)
- Nová vlna bola známa svojim realizmom, keď hromadila kamerové nájazdy tak, ako by to videl človek kráčajúci po reálnej ulici. V ostrom kontraste je tento film, ktorý je v snímaní na bežný pohľad podobný, avšak kde je takmer každý pohľad z úrovne ulice robený v štúdiu. (Biopler)
- Scénář k filmu byl napsán podle románu "Razzia sur la chnouf" od Augusta Le Bretona z roku 1954. (Rosalinda)
Reklama