Scénář:
Jason LapeyreKamera:
Ray DumasHrají:
Gage Munroe, Siam Yu, Mackenzie Munro, Michael Friend, Alex Cardillo, Aidan Gouveia, Alex Wall, Dyson Fyke, Spencer Howes, Andy Reid, Kolton Stewart (více)Obsahy(1)
Dej filmu I Declare War sa odohráva v lese, kde sa skupinka detí, rozdelená na dva tímy, hrá na vojakov. Snažia sa navzájom si obsadiť územia. Hovoríte si, že na tom nie je nič zvláštne. Touto hrou sa predsa v našom detstve bavila väčšina z nás. Lenže snímka túto napohľad neškodnú zábavu predstavuje divákom práve z pohľadu detskej fantázie a to znamená, že namiesto atráp sa deti oháňajú naozajstnými zbraňami, vzduchom lietajú odistené granáty a všade okolo je cítiť nefalšovaná vojnová atmosféra. A neboli by to deti, keby sem tam nevyskúšali aj nejakú tú špeciálnu schopnosť, známu z komiksových filmov. Znie to možno šialene, ale nemusíte sa báť. Nikto tu nezomrie a krvavé zranenia sú nahradené balónikmi naplnenými červenou farbou. Inak by sa asi režiséri nestretli s mnohými kladnými ohlasmi. (Chochi)
(více)Videa (2)
Recenze (10)
Nechápu, proč je tento snímek označen jako "komedie" - akci bych s výhradami uznal a o drama se jedná každopádně, a to přímo o drama ne moc vídané. Sice to úplně nedává smysl, ale to dospělým dětský svět nedává skoro nikdy. Přesto pochybuju, že v 10 letech znají kluci nazpaměť všechny převraty a citáty z Napoleona (i když přiznávám, že v 10 letech jsem Napoleona žral a římské legie jsem uměl popsat snad i pozpátku:). I Declare War mě zaujal slušným balancováním mezi pohledem dospělého na svět dětí (když pobíhali okolo s praky a kameny) a dítěte na svou fantaskní realitu (to když pobíhali s bazukami a útočnými puškami). Ani to však nedokáže přebít fakt, že film je strašně roztahaný, často nedává smysl a dětské dialogy jsou příliš dospělé na to, aby je kdy děti byly schopné vymyslet. Ostatně i samotné postavy jsou napsány tak zvláštním způsobem, že občas nevíte, jestli ten samý kluk už náhodou nehraje někoho jiného. Každopádně snímek, kterému stojí za to dát šanci. 60% ()
,,TO JE PRVNÍ KLUK, SE KTERÝM BOJUJU, KTERÝ POUŽÍVÁ TAKTIKU A STRATEGII. SVÝM ZPŮSOBEM JE TOHLE PRVNÍ SKUTEČNÁ VÁLKA, VE KTERÝ BOJUJU. A PROTO MUSÍME VYHRÁT…“ /// Dětská válka jinak. To, že to parchanti mezi sebou dokážou roztočit známe třeba z ostrova. (A co třeba v lese?) Tady na to jdou jinak. Postupně zjišťuju, že mám před sebou hodně typů vojáků z velkejch válečnejch filmů a baví mě sledovat vývoj jejich (dětskejch) povah. Stejně tak na konci (ale až na konci!) uznám, že ten výběr herců byl na jedničku. Film dlouho baví, ale vokouká se to. Naštěstí to zachrání závěr. Ne poselstvím válečnejch filmů, ale vobyčejnou pravdou o nás, lidech. A fakt nevím, jestli je to určený děckám, nebo nám starším. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Často stojím před volbou, jestli svěží dech nebo přátelství. 2.) Myslím, že nejlepším přítelem člověka je člověk. 3.) Thx za titule ,,Kenika“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Why so serious? Nápad sledovat dětskou hru na válku skrze dětskou perspektivu a stylizovat tak celou hru do tvaru seriózního válečného snímku zněl báječně a dalo se to pojednat všelijak. Přímo se nabízelo přepínání mezi dvěma rovinami, kdy by přespříliš vážné snění o vznešenostech a těžkostech války bylo spolu s jejími aktéry zesměšňováno objektivní nezajímavou realitou, ale toho je ve filmu minimum. I Declare War se naopak po většinu času tváří smrtelně vážně, zpochybňování viděného chybí a tak si divák není jistý, zda přítomné mučení zajatců či žádosti o milost jsou skutečné nebo součást hry. Což by fungovalo, pokud by postavy měly uvěřitelný důvod propadnout stresu a hra se svými možnostmi jim postupně přerostla přes hlavu a všem se vymkla z rukou. Bohužel v I Declare War žádný vývoj postav není, postavy na sebe křičí ve vypjatých situacích už od začátku a jejich vztahy nemají žádný reálný základ (nemluvě o tom, že většina z dětí prostě nejsou dobří herci). Ani komedie, ani drama, jen prapodivné cosi mezi tím. ()
Podstatu filmu výtečně shrnul ve své recenzi Michael Reuben: "Válka, jak slavně konstatoval generál Sherman, je peklo. Ale Sartre později poznamenal, že peklo prostě jsou druzí lidé." Ani zdejší hra na vojáky není obyčejným bojem, protože s výjimkou dvou až umanutě racionálních původních velitelů do ní všichni ostatní účastníci vnášejí své vlastní motivace z reálného života. Ústřední hrdina P. K. Sullivan je vynikajícím taktikem právě proto, že nechává jakékoli osobní roviny zcela stranou, což mu sice může dávat výhodu v rámci hry, ale současně to s sebou nese velké následky do osobního života, jelikož pro ostatní se křivdy ze hry přenášejí i do reality. "I Declare War" tak je podnětnou reflexí války coby paralelní reality vůči civilnímu životu, přičemž hodnoty těchto dvou realit jsou zcela neslučitelné a protichůdné, ale současně přináší i komplexní obraz přátelství v době dospívání, kdy na sebe narážejí bezelstné ideály "nejlepších kamarádů" s mnohoznačností reality. Proto také jako jediný vítěz ze hry může vyjít ostatních se stranící Caleb, jenž má opravdového přítele, který ho nikdy nezklame, psa. Je pravda, že téma přátelství i klukovských válek byly již ztvárněny jinde a zevrubněji, ale to nikterak nedevalvuje jejich skloubení a pojetí v tomto snímku. Film navíc své postavy nápaditě profiluje prostřednictvím jejich fantazie, konkrétně tím, jak moc berou hru vážně, což je znázorněno jejich "zhmotněním" zbraní. Podle toho lze jednak identifikovat postavy, které hrají hru a žijí skrze ni (většina kluků), pojímají ji účelově pro své vlastní cíle (Jessica a Skinner), potažmo stojí stranou kolektivu (Wesley a Caleb), od čehož se posléze odvíjí zdejší vztahy a konflikty. ()
(1) Generál vybírá tým a základnu. Základnu nemůžeš přesunout. (2) Když tě střelí, jsi paralyzovaný dokud nenapočítáš 10 Mississippi. (3) Když tě zasáhne granát, jsi mrtvý. Běž domů. (4) Vyhráváš, když generál ukořistí soupeřovu vlajku. To jsou pravidla party dětí ( dvě party dětí ) která si v lese rozjíždí svoji soukromou válku. Fantazie dětí ale začíná pracovat a z klády se stává bazuka a atrapy se v dětských rukách mění na opravdové zbraně. Takže tu máme válečnej film, jen na místo vojáků tady jsou dvě party fantazírujících dětí. Nechybí tu ani taktika, rozbroje ve vlastních řadách, klasický silácký řeči a děvče které dokáže dobře " míchat kartami ". Byla tady i jakási snaha o propracovanost některých postav. To je ale kámen úrazu. Dětské neherectví tenhle film sráží hodně dolů. Najde se tady sice i pár dialogů, který bych tady nečekal, ale dokážou pobavit. Přesto tenhle film nebyl zrovna můj šálek kávy. Nápad mě zaujal, ale převedení na filmové plátno pokulhávalo. Popravdě ani nevím jaké věkové kategorii byl tenhle film určen.. ()
Reklama