Režie:
Mario MonicelliKamera:
Aldo TontiHudba:
Carlo RustichelliHrají:
Vittorio Gassman, Adolfo Celi, Stefania Sandrelli, Paolo Villaggio, Gigi Proietti, Hassan El-Hassani, Lino Toffolo, Beba Loncar, Gianrico Tedeschi (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Paródia na rytierske príbehy v duchu prvého filmu Brancaleonova armáda (1966) pokračuje! Tentokrát sa jej obeťou stávajú krížové výpravy. Brancaleone (Vittorio Gassman) a jeho nasledovníci sa vydávajú na krížovú výpravu. S božou pomocou sa im podarí úspešne preplávať cez Stredozemné more. Jediným problémom je, že v skutočnosti sa neplavia na mori, ale na jazere. Statočný Brancaleone sa čoskoro ocitá priamo v centre roztržky medzi dvomi pápežmi, Gregorom a Klementom. Aby odhalil, ktorý z dvoch mužov je skutočným pápežom, musí kráčať po žeravých uhlíkoch. Po zvládnutí tejto skúšky pokračuje v sprievode trpaslíka, čarodejnice, malomocného a fanatického kajúcnika vo svojej výprave do Svätej Zeme. Postaví sa proti neveriacim a následne čelí Smrti osobne. Pred posledným odpočinkom ho zachráni bosorka Tiburzia (Stefania Sandrelli), ktorá sa reinkarnuje do podoby straky. (Incantator)
(více)Recenze (8)
Mario Monicelli bol ateista, utahoval si z talianskeho ludoveho katolicizmu. Dokonca aj zosmiesnil cele nabozenstvo - je to scena s Ugom Tognazzim vo filme tusim Miei Amici 2. Taky Paolo Villaggio - vystupuje aj tu - bol taktiez ateista, no nedovolil si to, co Monicelli. Dobre vedel, ze nabozenstvo je v Taliansku doteraz extremne silne zakorenene : 50 % ()
Paródia na rytierske príbehy v duchu prvého filmu Brancaleonova armáda (1966) pokračuje! Tentokrát sa jej obeťou stávajú krížové výpravy. Stejně dobré, jako "jednička" , závěrečná pasáž před branami Jeruzaléma se dokonce odehrává ve verších a nevyznívá to blbě. Je tu krásná "bosorka" Tiburzia (Stefania Sandrelli).Tu herečku je třeba trochu více zmapovat. Překvapivě ji mám u dvou hodnocených filmů Svůdná krása (Liv Tyler) a Šunka,šunka (Panelope Cruz). Na závěr se dozvíme , že Brancaleone vlastně ani není rytíř, což král napraví okamžitých jmenováním baronem. Branka by následný souboru 1 proti 5 vyhrál, kdyby mu Tiburzia neshodila na hlavu kokosový ořech. PS : Bomba na konec, Stefania Sandrelli jako předmět Mastroinaniho zájmu v Rozvodu po italsku (1961) , kde je jí 14 - 15 let !!!! ()
Pod maskou parodie, zpřítomňující (tj. odhalující ustavičnou živost, přítomnost a účast na dnešním lidském životě) dědictví středověkých křížových výprav, se skrývá úchvatné kritické dílo, které obnažuje moderní lidskou společnost ve všech jejích nešvarech. Jakkoliv přitom nešetří jinotaji a jemnými analogiemi, zůstává tento snímek převážně – ba souvisle – věcný a všechna úzkost, trapnost i štěstí se k divákovi dostává srozumitelně, tedy bezprostředně, řečí jeho vlastního těla, ba nakonec je sám tím, který vše za své hrdiny doslovuje a potýká se se smrtí. Neuvěřitelný zjev středověku v divadelních kulisách moderní Evropy. ()
Originál sa stal vskutku znovu akousi nedostihnuteľnou métou, keďže práve tento akýsi, [ne]úctyhodný sequel s jednak identickým [miestami ale obzvlášť rozporuplným] režisérom: M. Monicellim, a s jednak opätovným [náladovým] protagonistom: V. Gassmanom, povedzme zase ako mimoriadne ušľachtilým rytierom: Brancaleoneom da Norciom v križiackych výpravách; ako teda mimochodom znie i kompletný názov tohto, nie tak celkom vydareného pokračovania s veršovane štylizovaným sfarbením [vo väčšej 2/2 diania], sa väčšinou len nieslo v úplne prostom rozpoložení: „Dva krát [predsa] do tej istej rieky znova nevstúpite, vážení a milí: Mário a Vittorio; alebo ste tým pádom boli iba mierne naivnými, ak ste si dajme tomu mysleli, že sa vám to akurátne podarí, i keď musím zas priznať, že ste k tomu mali, najmä zo začiatku, smelo nakročené.” • A síce sa nakoniec vrátili nielen spomínaný tvorca s hlavným hercom, ale zároveň trebárs i taká hudobná zložka titulu v podaní talianskeho hudobného skladateľa: Carla Rustichelliho, ktorá sa podľa môjho skromného názoru stávala vôbec tým najzaujímavejším článkom v rámci celku, za to ale zvyšné obsadenie si napokon prešlo podstatnou obmenou, a to konkrétne v priamom zložení najrôznejšej palety postáv, o čo by sa mohol divák v podstate i teoreticky oprieť, avšak ak by si k nim aspoň vybudoval nejaký potenciálny vzťah, čo asi ale z mojej strany nebolo možné... • Slovník, začínajúci na písmeno "P" → Pomaly prichádzajúce »P A N O P T I K U M« pozoruhodných protagonistov prílišne pritlačilo prostredie prv preto, pretože proste potrebovalo patričné pasáže presadiť prvšie presne podľa predchádzajúcich pomalých potrebných [prehnaných] p a r ó d i í; patriacich právom považovať podobu, podobnú povestnej Pečati; peknou poctou prostredníctvom prítomných postupov, poznajúcich princíp presvedčenia postavy, pripletenej pomedzi predurčeného plánu prehodnotiť pravú pozíciu pravého presvedčeného prežitia, plus [po]premýšľať po prvýkrát popravde povedané: PREMYSLENEJŠIE. • PS: Koľkože ich to vlastne bolo? Moment [intenzívne počítam], a už to i konečne mám: 57 x!, a kedy to ten významný švédsky filmár: Ingmar Bergman, vytvoril legendárnu: Siedmu pečať? Áno, ak ste si sami stihli odpovedať, že v roku 1957, tak ste jednoznačne na správnej adrese, a verte mi, či neverte, dopredu som to vonkoncom neplánoval; totižto sa dostavila akási fantastická náhoda, akej normálne ani nechápem, asi toľko na úplný záver. ()
Monicelliovský antihrdina Brancaleone v úzasnom pokračovaní jeho ciest, tentokrát na krížiackej výprave. Tvorcovia sa opať pustili do bláznivej komédie, ale ich typickej irónii sa nevyhlo ani náboženstvo. Ako v prvom filme tak aj tu zneje chytľavá ústredná pesnička oslavujúca hrdinstvá hlavnej postavy. Tretí komentár. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (3)
- V DVD edici filmu je rozhovor s Mariem Monicellim, který na otázku, zda Smrt byla odkazem na Sedmou pečeť (1957), odpovídá, že postavu nevložil jako výslovný odkaz na dílo Ingmara Bergmana, přičemž připomíná, že personifikace Smrti byla již nějakou dobu přítomna v různých filmech, historických i jiných. (classic)
- Část filmu se natáčela v Toskánsku. (classic)
- Film odkazuje na snímek Šimon na poušti (1965), v němž je rozpoznatelný stylista Colombino, kterého rovněž hraje Gigi Proietti. (classic)
Reklama