Český žurnál - Série 3 (2015) (série)
Obsahy(1)
Osobní road-movie. Autor se vydává na Ukrajinu, s níž ho pojí příbuzenské, přátelské a pracovní vztahy. Díky tomu se dostává blízko k lidem v hraniční životní situaci. Jednotlivá setkání jsou pro něj zároveň příležitostí k úvahám nad tím, jak se ho tamní události osobně dotýkají. Je Ukrajina daleko či blízko? Při svých opakovaných cestách na Ukrajinu se režisér Filip Remunda setkal s mnoha lidmi z různých vrstev tamní názorově a politicky rozdělené společnosti. Sleduje, jak vypadá všední život ve válkou sužované zemi. Zkoumá situaci na obou stranách fronty, zdánlivý klid na západě Ukrajiny a napjatou atmosféru ve východní válečné zóně. Se svým štábem se exkluzivně dostal právě za frontovou linii, na území ovládané separatisty v době, kdy se oboustranně porušovalo příměří. Naslouchá názorům lidí na obou stranách a spolu s nimi se ptá, kdy tato nesmyslná válka, v níž proti sobě nezřídka bojují příbuzní, skončí. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
V tomto filmu jsem cítil, že bylo řečeno, co řečeno býti mělo. Jako jedno z mála dokumentarizujících děl, které nezkresluje skutečnosti. Což se v pořadech nejmocnější veřejnoprávní televize moc nenosí. Protože neprezentuje věci, tak jak skutečně jsou, ale zcela jednoznačně a rafinovaně přizpůsobuje své zpravodajské relace a pořady vlastnímu přání. ()
Ta žena na náměstí občanskou válku na Ukrajině vystihla nejtrefněji když říká: "Německo, Francie, Anglie jen hrabou peníze a nemají duši. Jsou to jiní lidé, jiné vidění života a jiní lidé. Slovanská kultura je mnohem lidštější. Miluji své město , jeho obyvatele. Mohou se zdát hrubší , ale jsou dobří nebojte se. Přijeďte a budete chtít u nás žít". Stejný pocit jsme měl vždy i já když jsem byl na Ukrajině a v západních městech. Sejdou se tam také lidé po promítání filmu u kulatého stolu u vína prodiskutovat? Snad se Ukrajina moc válkou neoslabí a EU jim tam nenastěhuje půlku Afriky a Arábie s jejich islámem. Můj názor je, že si Putin dělá nárazník proti Německu, které chtělo po válce genocidou a hladověním vyhubit všechny Rusy. ()
Divím se, že tento film vysílala čt, byly tam totiž informace, které se Čt snaží tajit - Západo-ukrajinský fašistický oddíl Azov, napodobující SS. Remunda emočně nepodbízivě ukazuje válku a život v ní, snaží se být politicky neutrální. Lidé ze Západní Ukrajiny jsou majdanisté, což je pro mě děsivé (když si uvědomíme, že Majdan nebyl vyšetřen /proč asi?/, byly vypalovány politické sekretariáty, majdanským převratem byl svržen demokraticky zvolený prezident, na Západní Ukrajině jsou zakázány některé politické strany-holt majdanské demokracie pod fašistou Porošenkem a Jaceňukem ). Ale Remunda chtěl říct něco zásadnějšího, že by se obě strany měly dohodnout a neválčit. Jenže problém je, že východní Ukrajiny vždy tíhla k Rusku a západní Ukrajina k západu, jsem vděčný Remundovi, že to v tomto filmu dostatečně vyjádřil. Čt totiž na rozdíl mezi západní a východní Ukrajinou dala embargo( přitom to při při tzv. oranžové "revoluci" často zdůrazňovala, ale nyní se to nehodí do momentálního černobílého ryze tv vidění ) Další cenná stránka tohoto dokumentu, o které se na čt tak málo mluví, nejde o válku se separatisty, ale o občanskou válku. ()
Nič nie je čiernobiele, ani vojna. Až český dokumentarista musí na naše obrazovky priniesť trochu iný obraz vojny na Ukrajine, ako máme nadiktovaný z oficiálnych médií. A robí to, ako hovorí, aj s tým rizikom, že jeho pohľad môže využiť alebo zneužiť všetko sledujúca ruská propaganda. Pohľad na vojnu je to od obyčajných ľudí z Donbasu, ktorí tam musia žiť a musia si zvyknúť aj na vojnu, lebo človek si zvykne na všetko. Trochu veľa sa mi zdalo v dokumente domáceho videa, mohlo byť nahradené komentárom autora, ktorý je výborný a často objasňuje veci, ktoré sa nedajú sprostredkovať obrazom alebo sa udiali niekde inde. ()
Filip Remunda ve svém dokumentu ukazuje situaci na Ukrajině tak, jak ji vidí skuteční lidé. Tyto lidi jste neměli za žádných okolností možnost vidět ve zprávách. Nikdo vám je neukázal, nejsou to experti na geopolitiku, ale přesto jsou jejich výpovědi nezpochybnitelně platné. Žádné politické nebo ideologické agitace jedné nebo druhé strany. Ano, padne pár vyhraněných názorů, ale to co se neustále opakuje je válka a mír. Tyto dvě slova dokumentem prostupují stejně jako otázka kterou si sám Remunda klade v závěru dokumentu a to: Proč se tak milí lidé střílí mezi sebou? Odpověď se hledá těžko. Lidé jsou sami zoufalí, protože jsou bezmocní, neví co dělat a proto se situace stále více vyostřuje. Každý se cítí podveden tím nebo tím politikem, oligarchem nebo vládou. Chtěl by svět lepší, ne jen pro sebe ale pro všechny. Obě dvě strany si nemusí nic vyčítat a pak už jen záleží na tom, co je vám bližší. Rusko nebo EU. Západ nebo východ. Ale co když je půlka vaší rodiny z Kyjeva a druhá z Doněcku? Odpověď se hledá těžko. Je to i tím, že na správném postupu se často neshodnou ani členové jedné rodiny. A i když se kvůli tomu pohádají, nakonec se sejdou u jednoho stolu. Ukrajina sice může být rozdělaná, ale lidé jsou pořád stejní a troufám si tvrdit, že i velmi přátelští. Nějak bylo, nějak bude. To je jejich heslo se kterým se snaží vyrovnat s nastalou situací, ze které si neví rady. ()
Galerie (7)
Photo © MFDF Ji.hlava 2015
![Český žurnál - Blízký daleký východ - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/206/160206757_9fc057.jpg)
Reklama