Režie:
Vladimír MorávekObsahy(1)
Kultovní představení M. Štědroně a M. Uhdeho, které v roce 2005 znovu nastudoval V. Morávek. Stylový posun jeho inscenace (která se spíše než sociální revoltě Nikoly Šuhaje věnuje střetu mužského a ženského principu) k divokosti a syrovosti se opírá o nové hudební aranžmá zlidovělých Štědroňových hitů Petra Hromádky. Výsledkem je silné představení, v němž se soubor divadla představuje ve skvělé formě. Novému Morávkovu pojetí svědčí vykony Jana Zadražila a Evy Vrbkové v rolích Nikoly a Eržiky, Jiří Vyorálek jako Mageri, Robert Mikluš v roli Derbaka, Jan Kolařík jako velitel četníků nebo hostující Gabriela Vermelho jako tančící a na kvinton hrající temná předzvěst špatného konce – ti všichni vytvářejí psychologickým herectvím, pohybem i zpěvem totální divadlo o Koločavě, lásce a zradě. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
není to špatné, určitě ne, ale.... Někde by to chtělo přece jenom víc klasickýho divadla, ne že bych něco proti modernějšímu divadlu, ale tohle byl jakejsi patvar někde mezi a neustále opakované scény cachtaní ve vodě mě už ke konco začali slušně otravovat, přesto se jedná o dost zajimavý a kvalitní počin, herci dobří, hudba skvělá... ()
Na této hře jsem byla v divadle a měla jsem možnost vidět jí i v televizi. V divadle je zážitek z této skvělé hry nesrovnatelně lepší, ale i záznam se velmi povedl. Eva Vrbková a Jan Zadražil jsou úchvatný pár, do toho jim skvěle na kvinton hraje, tančí a vydává různé prapodivné zvuky výborná Gabriela Vermelho. Mně osobně nevadily, ba naopak bavily i záběry od splavu. ()
„Šest týdnů přestávka … Ehm. Dvacet minut přestávka.“ Nevstoupíš dvakrát do stejné řeky, zkus v Paříži postavit druhou Eiffelovu věž … Ano, na to jak ikonickým představením bylo to ze sedmdesátých let s Miroslavem Donutilem, podařilo se Vladimíru Morávkovi dát dohromady zcela svébytnou, originální inscenaci, která rozhodně té původní nezůstává nic dlužná. ()
Jiří Kniha měl pravdu. Eiffelovka Husa na provázku je skutečně Balada pro banditu. Nejslavnější jejich počin. Trošku se divím, že verze z roku sedmdesát osm je hůře hodnocená než tato. Tvůrci se snažili do jisté míry zkopírovat tehdejší verzi a udělat ji nově. Nebo zkrátka jinak. Podobné jsou záběry u vody, ovšem kytary nahradily skutečné zbraně. Exteriérové záběry na bázi trampingu vyměnili mladí tvůrci za záběry z ulic města Brna a seznámení diváků s tím, jak seznamovali brňáky s představením. Tak nevím. Celé to působí trochu rozpačitě. Přiznám se, že původní melodie pořád mají své kouzlo a bavit nepřestanou. Stejně jako zajímavý příběh. Ale moc mi není sympatické to pobíhání mezi diváky a opakované detailní záběry na upocené herce. Samozřejmě lze pochopit, že dělat něco tak slavného, úspěšného a oblíbeného je těžké, protože každý zná a má zafixovanou první verzi. Takže v tomto případě je nutné udělat to nějak nově. Ale mě se líbila víc Balada pro banditu v režii Vladimíra Síse s Miroslavem Donutilem a Ivou Bittovou. Pecha, Polívka, to jsou velká esa plus způsob, jakým se natáčelo. ()
Inscenace čerpá ze síly Štědroňovy hudby, která ve kvělém nastudování popohání jinak trochu utahaný a za vlasy přitažený dramaturgický záměr. Herectví je příliš expresivní - po sté minutě už z něj třeští hlava. Herci však jedou nadoraz, scéna je působivá a pěvecké výkony jsou "přinejmenším nanejvýš" uspokojivé. 4/5 ()
Galerie (3)
Photo © Viktor Kronbauer
![Balada pro banditu - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/063/140/63140275_88c871.jpg)
Reklama