Série(4) / Epizody(62)
Obsahy(1)
Geniální právnička Rebecca Bunch pořád touží po Joshovi, který jí kdysi dal kopačky. Hodí proto celý New York za hlavu a vrátí se do Kalifornie, aby ho získala zpátky. (Netflix)
Videa (2)
Recenze (13)
Upřímně jsem nevěřila, že CW dokáže vyprodukovat ještě něco horšího než Jane the Virgin. Ale pokud Jane the Virgin měla celkem snesitelnou a občas i vtipnou hlavní hrdinku, tohle JE MOC. A ČEHO JE MOC, TOHO JE PŘÍLIŠ. Rebecca je příšerná, hrozná, nesebevědomá, prostě má příšerný život a rozhodne se hledat štěstí, protože je tak dobrý člověk. Příběh losera, který snad nemá obdoby. Prosím, je to někdo, komu to přijde vtipné? Protože jestli jo, vážně chci vědět, CO PŘESNĚ JE NA TOM VTIPNÉ. ()
Občas geniální muzikál hodný Broadwaye (Broadway herci už jsou v ceně), občas jsem si zakrýval oči, jaké trapasy se odehrávaly na obrazovce (Steve Carell z amerického Kanclu proti tomu hraje 2. ligu), ale to je ve skutečnosti taky plus, protože jsem se s Rebeachel Blunch natolik sžil, že jsem s ní prožíval všechno. Ona to přirovnala k Ally McBeal plus Flight of the Conchords. Z filmů a seriálů, co já už viděl, bych to přirovnal k Ally McBeal (prostředí plus humor plus drama) plus 30 Rock (meta plus humor plus drama) plus písničky. Ty by se vám třeba nemusely líbit, protože je to taková žánrová ruleta, která bere inspiraci z existujících písniček, ale mně sedla, písničky přichází ve správných chvílích a často jsou vrcholem zábavy i ostatních emocí. Chytlavé melodie. Texty, ty často pramení z reálných situací (což je dokonce zmíněno v Textmergency), a i když třeba nejsem právník nebo nemám židovské rodiče, v textu písniček se čas od času najdu. A je jich díky čtyřicetiminutovým dílům požehnaně (2-3 za díl, dle poslední epizody 157). Stále se tam tak vejdou i mluvené dialogy postav, z nichž jsem nenašel nikoho, kdo by mi tam vadil. Na pozadí ústředního trojúhelníku Josh-Rebecca-Greg (potažmo čtyřúhelníků Rebecca-Josh-Nathaniel-Greg) se odehrávají zajímavé příběhy, které dokonce nejsou epizodní ale protínají několik epizod. K tomu se pne i několik mých výtek - některé postavy jsou trestuhodně málo využívané nebo málo viděné a ne všechno drama je nutně zajímavé, v důsledku čehož jsem půlku 4. série jen proposlouchal písněmi. K samotné písňové stránce žádnou kritiku nemám, všechny písničky (včetně několika stejně dobrých, které vznikly před seriálem), občas v necenzurované verzi, lze najít pohodlně na YouTube kanálu Rachel Bloom pod názvem racheldoesstuff. Jsou zabaleny do hromady standardních žánrů a stejně jako dialogy v seriálu, i texty písní boří tabuizovaná témata a nestydí se mluvit o věcech, které k životu patří, ale k tomu skutečnému, ne k tomu na televizní obrazovce. Závěrečný záznam z živého koncertu byla hezká třešnička na dortu. ()
1. série - 90% - I o smutných věcech se dá vyprávět vesele a přestože při trampotách slečny Rebeccy nejednou slzím nad tím, jak beznadějně upřímná, bezhlavá a zoufalá ve svých snahách je, stejně často se vzniklým situacím i nemůžu přestat smát. Byť divák, který dohlédne za první dobrou, tuší za onou muzikálově rozkecanou zábavou jistou občasně vykukující temnotu. Rachel Bloom má ze života odkoukané mnohé, ale právě ty hořkosladké chvíle, kdy člověk miluje, ale milován není, to je její číslo jedna, díky kterému konkurenci bez problémů uniká. Z ostatních postav mě nejvíc překvapil Darryl, který z potenciální vtěrky přerostl do zázračného nahrávače na největší smeče a zároveň si pro sebe krade zcela samostatnou a překvapivě životnou introspekční linku. 2. série - 90% - Nešťastná Rebecca je o pořádný kus lepší než sobecká Rebecca. Milostný trojúhelník a vše kolem něj má sice na svědomí jako vždy skvělé songy, ale až když se daná vztahová situace vyřeší (a že se vyřeší dost překvapivě), začíná ta pravá druhá série, která by bez onoho těžkopádného rozjezdu patřila k vrcholům toho, co jsem kdy viděl. Holčičí síla, kterou hlavní hrdinka sdílí s Paulou, Heather a překvapivě hlavně s Valencií, je totiž nezměrná a ať už se na hostovačku zastaví Brittany Snow nebo nově příchozí šéf Nathaniel, jedná se o řetězce bránici trhajících gagů a geniálních hudebních nápadů. 3. série - 100% - Jestli nebyla třetí sezóna z West Coviny tím nejlepším, co jsem za poslední rok na obrazovkách měl tu čest sledovat, byla alespoň rozhodně tím nejzábavnějším. Těch sotva postřehnutelných muzikálních gagů, parodií a dokonalých veršů je tolik, že se ani nechce věřit tomu, jak dlouho si je parta kolem Aline Brosh McKenny šetřila. V kombinaci s gradující "duševní" linkou, která pro mě vždy byla tím základním dějovým předivem, se jedná o dokonale komplexní a přesto pro leckoho maximálně rozporuplný a nepřijatelný zážitek. To, že se sledovanost pohybuje takřka kolem nulových hodnot a relativně předvídatelná taktika stanice CW přesto zahrnovala i odklepnutí pro finální sérii, je nemalý zázrak. 4. série - 90% - V něčem jiná, vážnější, chvílemi snad i vyzrálá, ale v rozhodujících momentech bezhlavá i intimní zároveň. Poslední sezóna odpovídá na všechny zásadní otázky, zlehka poodhaluje závoj budoucnosti, končí přesně tak, jak podle tvůrčího týmu od samého začátku měla - a díky účasti Skylara Astina mě úspěšně nutí zapomenout na moji nenávist ke Gregovi. Možná to není pohádkový konec, ale takový ani nikdy být neměl. V mých očích Rebecca patří do konkrétní náruče, ve které nakonec neskončila. Nevadí mi to. I u vztahově muzikálové komedie, která má slovo girlfriend v názvu, může happyend spočívat v něčem mnohem vyšším. ()
Nejdepresivnější seriál (nejen) o duševním zdraví, navíc skrytý pod škatulku muzikálové komedie. Pokud na začátku seriálu je Rebecca Bunch jen trochu trhlá žena posedlá romantickými vztahy, na konci druhé série už je jasné, v jak temném prostoru se pohybujeme a že vlastně o Joshe/Grega/Nathaniela ani zase tolik nejde. ()
Rachel Bloom je needy holka a nebojí se to přiznat. Jde otevřeně proti tropám nezávislých žen, kterých se nějaké to boleníčko srdce ani nedotkne - Rachel, jo, děkuju ti za všechny holky, co si svoje zoufalství a nepřiměřené reakce schovávají pod peřinu ---> jsem needy a jsem na to pyšná! // Deprese a úzkost v báječném kontrastu s muzikálovými čísly je jako čokoláda se solí - I just can't get enough//Tak trochu Welcome to me v seriálu.// Kdybych hudební čísla měla na kazetě, už je úplně rozšumnělá a ohraná, protože Sexy getting ready time, Sexy french depression nebo Where's the bathroom jsou velmi pecky.// Santino Fontana nad postelí. <3 ()
Galerie (252)
Zajímavosti (66)
- Pieseň "Let's Generalize About Men" je inšpirovaná dievčenskými skupinami z 80. rokov, hlavne piesňou "It's Raining Men" od skupiny The Weather Girls. (dwdb)
- Pieseň "Don't Be A Lawyer" je inšpirovaná piesňou "Every Little Step" od Bobbyho Browna. (dwdb)
- Pieseň "Scary Scary Sexy Lady" je paródia na hudbu z James Bond filmov. (dwdb)
Reklama