Režie:
Felix van GroeningenKamera:
Ruben ImpensHudba:
Björn ErikssonHrají:
Johan Heldenbergh, Veerle Baetens, Nell Cattrysse, Geert Van Rampelberg, Nils De Caster, Bert Huysentruyt, Robbie Cleiren, Jan Bijvoet, Sofie Sente (více)Obsahy(1)
Snímek THE BROKEN CIRCLE BREAKDOWN vypráví milostný příběh Elise a Didiera. Ona vlastní tetovací salon, on hraje v kapele na bendžo. I přes velké vzájemné rozdíly je to láska na první pohled. On mluví, ona poslouchá. On je oddaný ateista a naivní romantik zároveň. Ona má na krku vytetovaný kříž, přestože stojí oběma nohama pevně na zemi. Po narození dcerky Maybelle je jejich štěstí naplněno. Maybelle bohužel v šesti letech vážně onemocní. Didier a Elise na to reagují velmi odlišně. Maybelle jim však nedává na vybranou. Didier a Elise za ní budou muset bojovat společně. (Cinemax)
(více)Videa (2)
Recenze (121)
Koho tak obvinit z toho, že štěstí netrvá věčně? V této záležitosti mají naprosto jasno snad jen ateisté, kteří jako první oblaží svým spíláním Boha, v kterého nevěří, a ve svém soukromém procesu ho, mimo jiné, obžalují z požadavku dětské oběti, další si projdou stádiem přízemnějšího sebeobviňování, následujícím po pitvě domnělých pochybení rodiny i společnosti, pod tíhou zármutku je však dovoleno vše, jen do chvíle, kdy je vám odejmuta poslední naděje (či víra), která pomáhá jít dál, pak je i Darwin mrtvej, ať žije Zentiva... V emotivní, přesto nevydírající noční můře všech rodičů lze projít popisem různých fází zoufalství, i tak je v ní víc života než umírání, díky pomíchaným fragmentům štěstí a bolesti, polidštěným postavám a skvěle padnoucímu bluegrassovému průvodci prožíváním smutku i hledáním nového smyslu života... Pro mě úchvatný zážitek. ()
Těžký film na strávení. A těžká témata, ačkoliv o některá se film jen lehce opřel (absurdita náboženství, pozastavení léčebných pokroků kvůli náboženské etice..), po konci je vám velice úzko. Život je prostě neskutečně nevyzpytatelný, zrovna tak jako tenhle film, u kterého si v půlce myslíte, že víte přesně která bije, abyste se za chvíli dozvěděli, že nevíte vůbec nic. SPOILER>> Smrt dítěte a následné odcizení KONEC SPOILERU bylo vyobrazeno tak reálně, až jsem měla slzy v očích. Ale přesto jsem neměla pocit, že se je ze mě snaží někdo vydolovat. Co mi překážalo v dokonalém zážitku byly nudné country vložky (údajně onen vyzdvihovaný "znamenitý soundtrack", pro mě utrpení) a chvílemi i zmatené skoky v čase. Kromě těchto nedostatků je to ale silný zážitek. (Mimochodem u Veerle Baetens bylo zajímavé sledovat, jak je v jednom okamžiku krásná a za chvíli zase neskutečně ošklivá, až jsem měla pocit, že její postavu hrají dvě různé herečky. ) ()
Je věčná škoda, že Broken Circle Breakdown není videoklip - jako takový by vzhledem ke kvalitě hudebních výstupů shrábnul 5* bez mrknutí oka. Naneštěstí je to film, konkrétně belgicko nizozemská mutace snímků Je to i můj život, Blue Valentine a Síla country. Že si z každého zmíněného snaží vzít to nejlepší je zcela pochopitelné, že v každém z převzatých aspektů funguje místy až trestuhodně průměrně už ne. Kde je chyba? Těžko říct, kvality má tento film nesporné, má to styl, má to hudbu, má to skvělé herce... Oscarová nominace budiž v tomto směru pochopena. Na druhou stranu je délka 111 minut v tomto případě zbytečná - kdekdo mě asi teď začne kamenovat, ale velké množství záběrů bylo podle mě absolutně prázdných či samoúčelných. A proč? Opravdu takováto silná témata potřebují podobné pseudoumělecké berličky? Pochybuji. ()
Filmy s těmito a podobnými tématy jsou vždy na hraně a záleží pak na každém divákovi, do jaké míry je schopen akceptovat takové množství (uměle hromaděných?) emocí. V případě tohoto belgického midcultového hitu se domnívám, že scénář relativně málokdy sklouzává k vypočítavým atakům na emoce recipientů (srov. Camino), i když na nich vlastně stojí a potřebuje je ke svému naplnění. Je však poměrně chytrý, děj není vyprávěn lineárně. Tento nechronologický způsob vyprávění snímku jednoznačně prospívá, byť vyprávěný příběh o bluegrassovým muzikantovi Didierovi, tatérce Elise a jejich dcerce Maybelle je skutečně triviální. ~ Z jedné recenze jsem se dozvěděl, že zmíněná nechronologická narativní linka připomíná proces, jakým funguje PAMĚŤ. Mozek si logicky z minulosti zapamatovává pouze ty nejintenzivnější momenty a tyto vzpomínky se objevují na přeskáčku, asociativně… Princip paměti a její odraz můžeme shledat i na potetované kůži Elise. Zlé vzpomínky stejně jako paměť nemůže vymazat, snaží se je tedy aspoň zakrýt (= přetetovat). ~ /dále možné spoilery/ Poté, co Maybelle onemocní leukémií, se otevře celá řada existenciálních témat, osudů a emocí. Smrt / nemoc / rakovina stojí v opozici k bluegrass (vynikající soundtrack!!) / životnímu entuziasmu (Co budeme dělat? / Zpívat.) / lásce… Prolíná se chování protagonistů v dobách, kdy se daří, a v dobách, kdy všechno stojí za nic. Důležitá je v tomto ohledu scéna ze svatby, na níž si pár slibuje věrnost v dobrém i ve zlém, v dostatku i chudobě, ve zdraví i nemoci… ~ Jako leitmotiv lze označit OTÁZKU VINY – obviňování partnera, sebeobviňování, obviňování společnosti. Tváří v tvář také stojí víra (Elise) a zdravý rozum (Didier), náboženství a věda. Jeden z nejsilnějších momentů je dle mého soudu Didierův expresivní monolog na jevišti, kdy před plným sálem vykřičí do světa svůj odpor k církvi, která dle něj brání vědeckým pokusům a možnému zdokonalení medicíny. ~ ~ Víte, s kým soucítím? S vědci, kteří, od časů Darwina, tráví čas studováním biologie. S těmi, kteří objevovali tento překrásný svět, popsali a studovali ho. S těmi, kteří strávili celý život, pracujíc v těch nejtěžších podmínkách. A s těmi, kteří slyší na to, že nemocní lidé stále existují. S těmi, kteří zpochybňují teorii evoluce. Protože to byl Hospodin. Hospodin vytvořil vše v šesti dnech. A ne během 4,5 miliardy let. To stačí k tomu, abyste se pozvraceli. Bando idiotů! Ale něco vám řeknu. Hospodin, Bůh ze Starého zákona, před kterým kleká 80% světa, je rozhodně ta nejhorší literární postava. Vyhledejte si to v Bibli. Pozorně si to přečtěte. Hospodin je manipulátor, sadista, vrah a rasista, nepřítel žen, homofob... Je úzkoprsý a marnivý, provádí etnické čistky, žádá si dětské oběti a baví se sadistickou hrou, aby si otestoval lidskou víru. Diktátor, který vytvořil nebe a zemi… A taky lidskost, cíleně proto, abychom před ním padli pokorně na kolena a s úctou vychvalovali do nebes. Já jsem ale k tomuto obrazu stvořen nebyl. Neposlouchám rozkazy takového Boha, jako je on. Jsem lepší, než on. Jsem opice. A bojím se. Vím, že mám milovat bližního, jinak dostanu své. Nepotřebuji k tomu ale Boha. Stvořili jsme si bohy, protože jsme se báli. Beze strachu, bez ignorance. Kdyby dnes někdo tvrdil, že hromy představují Boží hněv, co byste mu řekli? Vysmáli byste se mu do tváře. Ještě jeden Bůh. Ještě jeden Bůh. Ještě jeden Bůh. Má dcerka, Maybelle, má malá dceruška zemřela, protože některé experimenty jsou považovány z náboženských důvodů za neetické. Ale, to je jen detail. Každý rok umírají milióny lidí, protože ten hajzl, papež, zakázal použití prezervativů při sexu. To je jen malý detail, z historického pohledu. Ale ne pro mě! Pro mě ne! () (méně) (více)
Miluju svoji neter, Pipi, zmenila me, vecneho cynika, co se pohrdavě dival na vsechny, co rikali, ze deti Vas zmeni... a tohle me dohanelo k slzam a pocitu bezmoci... koukala jsem na to s prestavkami 14 dni, protoze jsem hledala silu to dokoukat.... je stripky, ktere jsou prolozeny krasnou hudbou... Divat se na to na jeden zatah, ocenila bych to vic...ale i tak... po 14 dnech to jeste porad mam v hlave... prostě! ()
Reklama