Režie:
Jiří SvobodaKamera:
Ivo PopekHudba:
Jiří ChlumeckýHrají:
Markéta Hrubešová, Marta Vančurová, Agi Gubíková, Petr Štěpán, Sabina Rojková, Vincent Navrátil, Luboš Veselý, Vilma Frantová, Petr Vaněk, Lenka Vlasáková, Hana Frejková, Václav Helšus, Tomáš Töpfer (více)Obsahy(1)
Jaký by byl osud novorozeněte v klášterním sirotčinci? Štěstí přišlo s bezdětnými manželi, do jejichž života vnesla malá Klárka světlo. Dvoudílný televizní film, který může přinést trochu světla i do vašich životů... Klárka byla nechtěné dítě, proto ji vlastní matka hned po narození odložila do sirotčince. Manželé Orensteinovi naopak po vlastním dítěti toužili marně a když už přestali doufat, rozhodli se pro adopci. Jen shodou náhod se bezdětní manželé setkali s odloženým dítětem v klášterním sirotčinci, a tak se Klárka ocitla v rodině dobře situovaného úspěšného advokáta, která ji zahrnula láskyplnou rodičovskou péčí a jejímuž životu dalo děťátko v povijanu smysl. Klárka neznala význam slov adoptivní rodina a nevěděla nic o židovském původu ženy a muže, kteří pro ni byli od malička maminka a tatínek. Nevěděla ani to, že se z ní zápisem do matriky židovské obce stala také Židovka. Co z toho by malé dítě mohlo pochopit? Díky babičce poznávala židovské zvyky, svátky a jejich starozákonní smysl. Orensteinovi nechali malou křesťanku zapsat do matriky jako svou dceru, jako Židovku, hlavně proto, aby ji co nejlépe zajistili do budoucna. Chtěli, aby byla šťastná a aby ji nikdy znovu nepotkal tragický osud odloženého dítěte. Netušili, co všechno se změní po nástupu fanatického vůdce k moci v sousedním Německu a jeho expanzi do dalších zemí Evropy. Protižidovská opatření platila pro všechny bez výjimky a jejich důsledky pocítili také Orensteinovi. Když pochopili zoufalost situace, která se s každým dalším dnem zhoršovala, pokusili se Klárku zachránit. Šance, jak to zařídit, byly jen dvě. Mohla odjet s příbuznými do Ameriky nebo se vrátit ke své biologické matce, křesťance. Musí to být ale co nejdříve. Cesta do Terezína bude totiž nevyhnutelná i pro ně a je jen otázkou času, kdy budou muset opustit bezpečí svého domova... Do hlavních rolí obsadil režisér Jiří Svoboda skvělou maďarskou herečku Agi Gubikovou, vynikající Martu Vančurovou a stejně přesvědčivého Petra Štěpána. V hlavní dětské roli diváky dojme mladinká Sabina Rojková a také Vincent Navrátil jako její kamarád Herbert. (Česká televize)
(více)Recenze (69)
Prvním dílem jsem byla nadšená tedy bych hodnotila 5*, ale ten druhý díl ve mě zanechal rozpačité pocity. Dějově i zpracováním je slabší, přesto že to má vlastně tímto dílem gradovat. Druhý díl tak nedosahuje kvality prvního, kdy diváka jaksi namlsá. Proto celkově za 4*. ()
Sorry, ale buď z toho měli udělat dokument nebo pořádný film. Takovéhle pseudohrané polorádoby dokumenty si mohli nechat od cesty. Pusťte si raději Vlak dětství a naděje. ()
Pro mě jako historika toto téma je velice zajímavé. Nebál bych se promítnout část tohoto filmu i ve školách. V Terezíně i Osvětimi jsem byl a dokonce jsem si vyslechl tématické přednášky. Proto samozřejmě vidím pár historických nedostatků, ale celkové vyznění tohoto vážného tématu shledávám velice kladně. Je zde zachycen okamžik, kdy židovská komunita musí být označena hvězdou, musí se přizpůsobovat okolí. Také stěhování do Terezína a v poslední části filmu i realita Osvětimi a celkové osvobození. Přesto je celková stopáž snímku poměrně dlouhá a vyrovnanost napětí a scény dvou dílů nevyrovnaná. Scénář a námět by se dal zpracovat ještě lépe. ()
Tomáš Topfer mě jako scénárista překvapil. Stejně tak to bylo s Vincentem Navrátilem a Sabinou Rojkovou. Jsem zvědavá, co z nich obou vyroste. Téma příběhu bylo silné, ale zpracování bylo uspávající. Pořád jsem se snažila hledat nějaké záchytné body, které by upoutaly mojí pozornost, pokud tedy zapomenu na Brundibára a Renatu Drossler. Ta tam byla asi jenom pět minut, možná, že ani to ne. Ale na ní se zapomenout nedá. Úplně mě z ní mrazilo v zádech. Ta gestapačka u vlaku jí fakt sedla. ()
Detaily, detaily, detaily. 1) Detaily ukazují, jak lze úspornými prostředky dosáhnout silného efektu. Scéna odbavování Židů na nádraží před odjezdem do Terezína nebo například scéna na úřadě, kam si otec přichází pro cestovní pas, jsou velmi působivé doklady této schopnosti 69letého spoluscénáristy a režiséra Jiřího Svobody zapůsobit. Režisér si troufl i na scény z Terezína a z Osvětimi a dopadlo to překvapivě dobře. Jakou parádu pořídíte s jedním vlčákem a několika vagóny..._____ 2) Na druhé straně vykazuje dílo i zápory. Komentátor pytlik...** výstižně zaznamenává čítankově černobílé pojetí národností. Orensteinovi jsou takoví Mirkové Dušínové, všichni bez vyjímky. I ostatní Židé jsou ze stejné škatulky. Trochu to ubírá na přesvědčivosti děje. Rovněž Klára s infantilními reakcemi nepůsobí příliš sympaticky, spíš jako pokus o citové vydírání._____ 3) Zatímco křišťálové pohádkové Dobro je individualizované v postavách obětí, žádné individuální projevy nenávisti či Zla nejsou patrné, zlý je systém, ne jeho vykonavatelé._____ 4) Většinu dalších výhrad, jak se o nich zmiňují komentátoři, považuji za lichou nebo nepodstatnou._____ 5) Oceňuji herecké výkony. Dokonce i herci, které jinak moc nemusím - 66letá Marta Vančurová (babička) nebo 40letý Petr Štěpán (otec) tu hrají velmi přesvědčivě. A slaďoučký 17letý Vincent Navrátil (Klárčin kamarád Herbert) byl taková třešinka na dortu. ()
Filmů s tématikou pro připomenutí hrůz holocaustu nebude nikdy dost, tento ale patří spíše mezi slabší kousky. První část mě ještě udržovala v jakémsi napětí, ta druhá ale působila příliš zkratkovitě a úsečně. A chválím Petra Štěpána, jeho nejlepší televizní role. ()
Silný a emotivní příběh je zde trochu filmařsky pohřben. Natahování a dost času jsou někdy vhodné před pointou, ale tohle není Agatha Christie. Druhá světová válka a její dopad už mají snad všechna možná zpracování a nechci tento snímek zase jenom kritizovat, celkový dojem zůstal lehce nad průměrem. ()
nechci vypadat jako cynik, ale *za roli pro T.T. *za židovské písně. ()
Mám pocit, že jsem se koukal na nějaký seriál sestříhaný do dvou dílů. Prudké nevysvětlené skoky v ději vnáší zmatek do děje, neboť není hned jasné který je rok, kam to ty lidi vlastně vezou. Když vagón otevřou američtí vojáky, pochopíme, že je konec války. V tomto ohledu je film nepřehledný asi zbytečně. Jinak první díl je moc dobrý, druhý naopak úplně zbytečný. 70% ()
Scénáristicky poskládaný souhrn situací, ve kterých se ocitalo židovské obyvatelstvo během války, povznášejí na slušnou úroven vážně míněné herecké a režijní výkony, vzdálené běžné televizní manýře, která se bohužel zhmotnila ve výsledku práce některých dalších televizních profesí. Brundibár sám o sobě byl vyždímán trochu schematicky a nad mez únosnosti, ale roli cenné připomínky splnil, s řadou málo známých hereckých tváří se určitě znovu setkáme a dokonce se můžeme těšit. Za vážný počin 3-4* ()
Slabá režie, slabě obsazení a po milionté téma holokaustu...které nepřináší nic nového... ()
Židovská píčovina so Židmi a o Židoch. Jediné, čo sa filmu nedá vytknúť je atmosféra. Ale inak hrozná nuda, bez nejakej štipky inovácie. Skôr to je hraný dokument. 1 z 5 ()
Když smícháte kýč, klišé, naivitu, totální černobílost postav a Druhou světovou válku do sebe, tak vznikne tenhle film... První část měla nakročeno k vyššímu hodnocení, ale druhá část ho razantně stáhla dolů. Nechápu obsazení ústřední manželské dvojice - Petr Štěpán a Ági Gubíková - charisma nemá ani jeden z nich, paní Gubíková se umí jenom hezky usmívat, ale k hraní to nemá příliš blízko a ještě ji musela nadabovat Martina Menšíková. Tohle vždycky v českých filmech nechápu. Tak proč jste tam rovnou neobsadili dabérku? Bylo by méně práce a troufám si tvrdit, že by to Martina Menšíková i líp zahrála... Všichni kolem hráli lépe, než pan Štěpán a paní Gubíková - to byl hodně velkej přehmat v obsazení. To ale bohužel nebyla jediná chyba snímku. Poslední kapka pak byla ten závěr z moderní doby, kde už je všechno dobré, to zlé pominulo a přeživší postavy mají spoustu dětí a žijou šťastně až do smrti. Jiří Svoboda si asi myslí, že natočil nový Schindlerův seznam. Tak to bohužel. Nejdřív by nesměl mít zápletku jak z telenovely, nudné herce v hlavních rolích a nekonečně naivní postavy (všem vévodí Klárka), které se buď smějí a nebo neustále pláčou a nic mezi tím. No a v neposlední řadě by si pak střihač musel odpustit ty otravné prolínačky ze stopnutého záběru... ()
Doslova a do písmene příběh, jak kdyby ho autoři zamýšleli zařadit do čítanky pro základní školy, se všemi několika málo klady a mnoha zápory, co takové pojetí přináší. Tedy: a) řemeslně hodně dobře zpracováno b) hrůzy války nejsou vyjádřeny moc sugestivně, takže nehrozí, že by děti utrpěly nějaký šok c) Němci jsou zobrazeni v drtivé většině zlí, což je ok, Češi tak na půl dobří a na půl zlí, což dejme tomu je taky ok, i když v určitých momentech to zavání zbytečným sebemrskačstvím... zato Židi jsou naprosto a bez výjimky dobří, což moc ok není. Jakoby se autoři báli přisoudit některému z nich jakkoli malou špatnou vlastnost, aby si nějaký myslitel neřekl, hele, on se rád dloubal v nose, tak to si ten holocaust tak trochu zaslouží. Jakýto rozdíl třeba oproti takovému Artu Spiegelmanovi, který své souputníky nešetří a Židé v jeho komiksu velmi realističtí, i když vypadají jako myši. No a zejména ve druhém díle se k záplavě méně uvěřitelných postav přidává i hlavní hrdinka, která vůbec nevyspěla přes všechny hrůzy, které sice ve filmu zobrazeny nejsou, ale které prožít musela, a stále se chová jak malá bezstarostná holka. PS: Zklamáním je pro mě i název filmu. Čekal bych cyklistu v každém druhém záběru, a on se tam mihne jen jednou v podobě doktora, který navíc jezdí na kole jen proto, že mu Němci zabavili auto. ()
Perfektní, drama z prostředí koncentračního tábora na našem území už dlouho chybělo, a musím říct, že tohle se opravdu povedlo. Podmanivý příběh, neokoukaní herci (plus herci výtečných kvalit - po letech jsme zase mohli vidět vynikající Vančurovou) a úchvatná hudba stvořili ne sice úplně originální příběh, zato určitě koukatelný. Režisér Jiří Svoboda je typem filmaře, který se dokáže vzchopit i po nepovedených snímcích (a že těch nepovedených má stejně jako těch povedených), už teď se těším na připraveného Husa - myslím, že laťku si nahodil docela vysoko. ()
První díl hodně dobrý - lidi co choděj na discotéku Ďábelská Huť tak poznaj ve filmu Masarykovu ulici s těmi nádhernými prvorepublikovými vilami velkotovárníků, které si tam zahráli. Druhý díl odehrávající se v koncentračních táborech je slabší a nedotažený, ale nejsilnější pro mne bylo pak vidět skutečné hlavní hrdiny - manžele v Izraeli po sedmdesáti letech od událostí zobrazených v tom filmu. ()
Já nevím ... Film měl opravdu úžasný námět, scénář byl vcelku inteligentní a herci hráli své role naprosto přesvědčivě, ale ... Střihy byly totálně amatérské, co se týče věrohodnosti si myslím, že byl film docela dost přikrášlený a hlavně šíleně zdlouhavý. Stačil by jeden díl, který by měl klidně dvě hodiny ... První část byla velice zajímavá, ale polovina věcí se mohla zkrátit. Druhá část už mě zaujala o dost víc, nebýt příšerně protáhlého konce, možná bych dokázala říct, že byla i pětihvězdičková, ale bohužel ... Tři hvězdičky mě přijdou dost nízké hodnocení, ale čtyři možná už moc ... Film je to opravdu pěkný, i když smutný, určitě jsem ho neviděla naposledy, každopádně mě hodně mrzí, že tak dobrý námět dokáže tak 'pokazit' šílená rozvláčnost děje ... ()
Místy trapně kýčovité a laciné, rozhodně dlouhé a nudné. Ale Tomáši Töpferovi je ke cti, že se alespoň držel faktů a ač je příběh zcela vymyšlen a prý ani ne tak o Holocaustu - tak se vyhnul poudačkám typu "plynové komory" "Mengele" "znásilnění důstojníkem SS" "střílení do vězňů na freiplatze" "pojídání třistakrát vykálených diamantů" apod...I tak to byla bezpochyby odporná doba, pro všechny. Ale tento příběh mohl být zasazen do kterékoli doby s kterýmikoli jinými atributy. ()
Příběh byl zajímavý, akorát mi hrozně vadilo zpracování. Režie, kamera, střih atd. byly dobré, ale prostě to kolorování a využitá hudba na mě působily až příliš ohraně a zbytečně chladně. ()
První díl je zasazen do důvěryhodných reálií. Překvapivě příjemná atmosféra objímá a konejší diváka v každé neveselé scéně. Situace, kulisy i dialogy se odvíjejí před očima s citem, který nevyvznívá jako tuctový secondhandový světabol. Královskou volbou bylo obsazení Marty Vančurové, která sice vzezřením i dikcí v židovské obci vyčnívá jak třešeň na jabloni, ale posouvá celý obraz zajímavým směrem. Druhý díl je rozvleklý, zbytečně roztahaný a sedmibolestný. Až příliš připomíná filmy, na které se za totality povinně posílalo se školou. Zcela rezignuje na osobní příběh a stává se chabým pokusem o čirý dokument, jež však nemá žádná nová esa v rukávě. Celý druhý díl je ztráta času, přínosný snad jen pro žáky těch tříd, které ještě nebyly v Terezíně, nebo nikdy neslyšely o hokolaustu. Podtrženo, sečteno: škoda druhého dílu. První je vzhledem k české produkci takřka majstrštyk, zvlášť jej hodnotím za 4. ()
Reklama