Režie:
Andrew LevitasScénář:
Andrew LevitasKamera:
Florian BallhausHudba:
Patrick LeonardHrají:
Amy Adams, Terrence Howard, Garrett Hedlund, Jessica Brown Findlay, Daniel Sunjata, Richard Jenkins, Jennifer Hudson, Anne Archer, Anne Vyalitsyna (více)Obsahy(2)
Jonathan (Garrett Hedlund), který se své rodině už dávno odcizil, jednoho dne zjistí, že se jeho smrtelně nemocný otec rozhodl nechat v průběhu nadcházejících osmačtyřiceti hodin odpojit od přístrojů. Během této krátké doby se odehraje životní drama. Robert (Richard Jenkins) rozpoutá hru kdo s koho, aby získal zpět vše, o co jeho nemoc celou rodinu připravila. Rozvíří se debata kolem práv pacientů a také otázky, co to vlastně doopravdy znamená být svobodný. Jonathan se usmíří se svým otcem, znovu naváže kontakt se svou matkou (Anne Archer), sestrou (Jessica Brown Findlay) i láskou (Amy Adams) a opět dokáže nalézt slova prostřednictvím dvou zcela nepravděpodobných katalyzátorů - mladé pacientky (Jessica Barden), která je na svůj věk neobyčejně moudrá, a racionálně smýšlející zdravotní sestry (Jennifer Hudson). Příběh nahlížený prizmatem neochvějné radosti ze života odhalí nečekané a silné tajemství lásky, smíchu a odpuštění. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (11)
Silné téma? Já vlastně nevím jaké. Návrat ztraceného syna domů? Umírání otce? Dětská Leukemie? Nesnášení se se sestrou? Právo na asistovanou sebevraždu? K lepšímu porozumění filmu postrádám pochopení, proč vlastně byl Jonathan pryč. Zní otázka takto? Jak je možné mít nárok na chování rodiny když mám právo na sebeurčení a nemilosrdná rakovina kosí bez ohledu na věk. ()
Zaujímavý film a mohol byť oveľa silnejší, keby nedával hlúpe vsuvky týkajúce sa židovstva či trpiacich plešatých detí vo veku cca 8 rokov rozprávajúce o sexe. A to nielen raz, režisér sa v tom asi vyžíval. Inak opäť doják hrajúci na city za podpory eutanázie, hoci tu mi nejak nedošlo, ako môžu v štáte, kde je zakázaná eutanázia odpojiť od prístrojov žijúceho človeka. Inak názor, že Amy Adams strhla celú snímku pre seba je blbosť, je tam dokopy 5 minút a jej postava je nepodstatná. Spoiler: Záver filmu bol totálne prehnaný a neviem, kto považuje za dobrú smrť udusenie, ale dobre no. Kultúra smrti musí vždy zvíťaziť, tak to nalajnovali neomarxisti. ()
Prekvapivo málo známa snímka, v ktorej sa nájde pár dosť veľkých hollywoodkych hviezd. Obzvlášť Amy Adams, ktorá strhla celú snímku pre seba. A to vôbec nepôsobí ako hlavná postava. Rodinka sa stretáva u čoskoro už smrteľného lôžka nevyliečiteľne chorého otca, ktorý sa chce nechať odpojiť od prístrojov (a ešte predtým sa zbavil všetkých svojich peňazí, čo budúceho dediča veľmi nepoteší) - verná manželka, snaživá dcéra, právnička a nezdarný syn, ktorý nechal školy a nie príliš úspešne sa dal na muziku. Ako sa dá očakávať, v tom krátkom vypätom časovom úseku vyplávajú na povrch všetky rodinné problémy, priebeh je v skutku predvídateľný a nakoniec je to veľký doják. Silná téma. A na konci filmu som sa z úsmevu Amy Adams skoro roztopil. Je to také moje zlatíčko. ()
Zaujímavé herecké obsadenie, silná téma, ale výsledok sotva priemerný. Film nedokáže strhnúť, dojať ani vyvolať žiadne iné emócie. Postavy si vás nezískajú, je to celé také chladné, odtažité. Jenkins je výborný, Hedlund mi nesedel, Jessica Brown Findlay peknučká, Amy Adams sa tu len párkrát mihne. S podobnou témou som videl množstvo oveľa lepších filmov. 50% ()
A proč by to tak nemohlo být? Mít život ve své kompetenci a počkat si, až to všem dojde a budou se chtít rozloučit. Další, spíše nadprůměrný snímek, který ukazuje, že někdy platí "skrze tebe vnímám sebe". Zaplať Jehovovi za to, že to celá rodina stihla a ještě jim smrt ukázala nějaké ty highlightery. Prezentované formě asistovaného suicida vlastně také nelze nic vytknout a kdo někdy umírajícího doprovázel, ví, že v posledních věcech se skutečně potkávají potřeby omývat výkaly s potřebou pochovat umírajícího v náručí jako miminko. ()
Reklama