Režie:
Patrice ChéreauKamera:
Eric GautierHudba:
Eric NeveuxHrají:
Mark Rylance, Kerry Fox, Susannah Harker, Timothy Spall, Marianne Faithfull, Nathalie Richard, Robert Addie, Rebecca Palmer, Joe Prospero, Amy Lindsay (více)Obsahy(1)
Režisér Patrice Chéreau, který je u nás znám především díky historickému velkofilmu Královna Margot, natočil ve příběh z dnešního Londýna, který vypráví o vztahu muže a ženy založeném na sexualitě a který, jak oba doufají, zůstane jen takto vymezen. Zprvu oběma vyhovuje vztah bez otázek a odpovědí, kdy nevědí nic o minulosti ani přítomnosti toho druhého. Erotické scény jsou sice plné neovladatelné vášně, ale zároveň smutku, chladu a odcizení. Nepsaná a nikdy nevyslovená pravidla tohoto vztahu poruší muž. Chce se dozvědět víc o ženě, která ho téměř mlčky navštěvuje každou středu a jednoho dne se rozhodne ji sledovat. (Česká televize)
(více)Recenze (115)
Pornografický??? To jsem asi viděl nějakou cenzurovanou verzi..? Jay - pro mě osobně snad největší čuramedán, s jakým jsem se ve filmu setkal, s oblibou vyprávěl manželovi své milenky, že za ním jezdí na 2 hodiny. Ve skutečnosti jim na to vždycky stačily dvě minuty. Tak nevím...? Ten zásah do soukromí Claire byl pro mě nepřípustný a od té chvíle mě ten film přestal v podstatě zajímat. ()
Středeční milovaní mladého páru je sexem beze slov. Spalující touha je však stáhla do svého lůna. Na počátku film sexuální, následuje melodrama, drama, absurdita. A vše je herci ztvárněno velmi realisticky, nevázaně a na sto procent. Skvost! A hlavně konec je až neskutečný - opravdu se rozcházejí?!? ()
Depresivní snímek ze života? Můž a žena si nejvíce rozumí do té doby, než promluví. Pak už jde všechno do háje. Začnou na sebe mít požadavky a zbytek už znáte. :) Intimita je spíše uměleckým snímkem, který rozhodně stojí za zhlédnutí. Až na pár, řekl bych, zmatených scén, plynula dějová linie hezky zpříma a autorům se dle mě podařilo přesně ukázat daný problém. Nebo danou realitu? 4* - 70% ()
Odvážné a intimní sbližování dvou, kteří nekomunikují slovy, ale těly. S pornofilmem to určitě nemá co dělat, ty jsou totiž trapné už ve své podstatě. Oba hrdinové si milování užívají a působí spontánně. Intimita mezi čtyřmi stěnami staromládeneckého bytu asociuje rozkoš skrývanou před lidmi. Nikdo jiný na ni nemá nárok, natož aby ji někdo spolusdílel. Hlavní hrdina postupně chce víc než jen sex. Jeho zvědavost se zvětšuje, touží po poznání, kdo že je ta neznámá, která se mu pravidelně odevzdává. Naráží na manželský stereotyp, soucit, výčitky svědomí, zhrzený talent. Celý film byl přirozený, s neokoukanými tvářemi a podal zajímavý pohled na mezilidské vztahy. ()
Mě tyhle příběhy prostě baví. Neni to nic zvláštního, ale svoje kvality to jednoznačně má. Celkem i zajímavej nápad. Je to působivý a perfektně zahraný. Jediná nepřirozená postava byl pro mě manžel hlavní hrdinky. Přinejmenším v některých scénách působil prostě...já nevim..jako trouba, se kterym si tu dotyčnou ženu nedokážu vůbec představit. ()
Trocha porna a hodně ničím výjimečného dramatu. Hlavním tahákem jsou v tomto případě výborní (a zdá se že všehoschopní) herci. Navzdory neskrývané nahotě nepůsobí Intimita samoúčelně. Otevřenost sexuálních scén je tu úplně přirozenou součástí. Zápletka je jednoduchá - vdaná žena Claire se párkrat pomiluje s opuštěným barmanem, který jí padl do oka. Tomu jejich čistě sexuální vztah nestačí a tak se o ní snaží dozvědět víc. Závěr samozřejmě neprozradím, i když není ani tak překvapivý, jako spíš chladný. Když o tom přemýšlím, ten přívlastek sedí i na zbytek filmu. Intimita je, až na tu erotiku, řadovým, zručně natočeným dramatem, a na tom není moc co zkazit. Proto myslím, že na Berlínském festivalu ho hodně přecenili, ale co se dá dělat, jestli měli tak bídnej výběr, jako my každoročně ve Varech:-) ()
typický představitel intelektuálského filmu evropského typu, divák dostane ke svým všedním starostem dárek v podobě všedních starostí někoho jiného, ani se nedivím, že převážná část publika se zachová stejně jako ten protihráč v kulečníku, když místo oblíbené hry má tu čest být svědkem poněkud zmateného "filosofického" monologu("dialogu") hlavního hrdiny, klasicky "umělecky" zmatená kamera a hysterický střih, vlastně ani nevím, jestli byl film černobílý, nebo barevný, nejspíš barevný, ale laděný do černé a bílé, prostě oblíbený poněkud primitivní způsob, jak ukázat, že realita je šedivá... přesto je film něčím výjimečný, a to tím, kam až se odvážil zajít při zobrazení sexuálních scén, tentokrát herci dostali (pro mě poprvé) příležitost spojit užitečné s příjemným, na pohlavní akt si tedy nemuseli zahrát, mohli jej prostě rovnou předvést, takže se dá říct, že film má svůj smysl... ()
První hodina je dost slabá a nic moc se tam neděje. Pak už se děje něco více, poznávání se navzájem. Chtěné nechtěné, prostě je to nevyhnutelné. Sexuální orgie přecejenom přestanou jedné straně stačit. Vyvrbí se to zcela očekávaně. Škoda natočeno docela nezáživně, ani scény sexuálních orgií není něco na co byste se měli těšit. ()
V titulcích filmu uvedeno: rok výroby 2000. ()
Projekt 100 (2002) ()
intimita ziskala na berlinale v roku 2001 zlateho medveda. chcete byt este uspesnejsi? potom odporucam nasledovny recept: zozente si digitalnu kameru (idealne so zrnitym obrazom a neustalym mykanim hore-dole, hlavne nech to vyzera dostatocne amatersky a la lars von trier) a nou natocite grupak lamajuci vsetke tabu. zatiahnete don partnera, kolegov, sefa, babicku na dochodku spolu s jej domacimi zvieratami ci oblubenou pelargoniou. pocas sulozenia nebudete setrit najhrubsimi nadavkami, pretoze alternativna tvorba bez vulgarizmov je ako pizza bez oregana. ako idealne kopulacne intermezza posluzia nejake (uplne lubovolne) dialogy na sposob prozy samuela becketta ci edwarda albeeho, pricom ako filozificky highlight dielu doda nejaka existencialisticka myslienka o nezmyselnosti bytia. a ked zaver korunujete vykrikom "cely svet je uplne dosraty", tak ste vyhrali na plnej ciare. s podobnymi ambiciami sa netajil ani amatersky pornofilm intimita odobreny pseudofilozofickymi elementami - a dotiahol to az na zlateho medveda. ()
Svou poetikou a podáním příběhu mi Intimita připomíná filmy produkované Alainem Sarde. Na sexuální scény (především tu úplně první) se dívám fascinovaně, protože odráží něco, co v žádném pornu neuvidíte - intimitu. Nemám pochopení pro míru odmítnutí filmu Intimita tady na čsfd - má své slabé momenty, ale ty silné jsou obzvláště působivé. Mám pocit, že ti, kteří ho tu posílají do odpadu třeba jen neudrželi pozornost kvůli rozvláčnosti příběhu. Já byl naopak lapen od začátku do konce a po druhém shlédnutí přidávám pátou star. ()
Pokud jsem to dobře pochopil, jde o základní životní otázky: Proč tady jsme, kam jdeme a co od toho očekáváme. Jestli život, který nám společnost lajnuje je to, co nás skutečně uspokojuje a jestli zboření životních jistot je znovuobjevením svobody. Odpovědi samozřejmě nedostaneme, protože žádné neexistují. ()
Do té doby než jsem shlédl tento snímek jsem nikdy nic podobného neviděl. Pro některé lidi jsou skandální erotické scény naprosto nepřekousnutelné. A není divu. Puritánů bylo vždycky dost. Ten kdo se ale bude snažit dívat se na to co se za naturalistickými scénami odehrává, musí být nadšen. Režisér výborně zpracoval pocity citového odtržení, jisté citové labillity. Jejím projevem je neshopnost navázat citový ani sexuální vztah. Domluvený a odosobnělý sexuální poměr dvou lidí je potom indikátorem zoufalství a bezvýchodnosti jejich života. On se nesmířil s rozvodem se svojí ženou, ona žije s manželem, který jí nijak neuspokojuje a drží to v tajnosti. Celý film jsem měl pocit jisté odtažitosti jenž jsem cítil. Někdy něco co připomínalo dokumentární rukopis, povedlo se natočit bezemoční drama o emocích. Špinavý film s hluboce pravdivou výpovědní hodnotou. ()
Áno, videla som Pornografický vzťah. ()
50%. ()
Nedávno jsem se u filmu "Láska a jiné závislosti" zamýšlel nad tím, jestli je možné, aby dva mladí lidé měli spolu intenzivní sex a nezamilovali se do sebe. Vyjádřil jsem názor, že to možné není a i film mi nakonec dal za pravdu. V tomto příběhu a v tomto filmu by to možná možné bylo. On rozvedený, bydlí sám. Ona vdaná si jednou týdně (ve středu) zajede na druhý konec Londýna, aby si dopřála opravdu živelný a vášnivý sex. Ti dva spolu téměř nepromluví ani slovo, jen "konají". Jak už to tak ale bývá, jeden z nich (muž) to nevydrží a chce se o tom druhém dozvědět víc. Tím však vše pokazí a takovýto vztah končí. Řekl bych, že je to velmi zajímavý film, ve kterém odvážné erotické (nevídané) scény chvilkama překračují hranici k pornu (nevadí). ()
Myslim, ze sa ma tento film snazil dojat. Bohuzial, nevyslo... ()
Po prvnim shlednuti Intimity jsem pochybovala o reziserove zdravem rozumu. Teprve po druhe jsem nastesti pochopila "o co jde" a ocenuji inteligenci nametu. Navzdory celkem syrovemu zobrazovani sexualnich scen (ktere mi poprve odvadely myslenky kamsi do vlastnich kalhotek, heh) je zde rozhodne filosoficka rovina - tu je treba vyzdvihnout a zde prede vsemi pochvalit! ()
Intimita, Pornografický vztah a Poslední tango v Paříži..... Tango ještě musím shlédnout, ale z prvně jmenovaných se mi více vryla pod kůži Intimita - a není to pouze syrovostí, dramatičností, špinavostí a neukotveností, které by mohly navodit duševní pohnutost... Hlavní postavy nejsou zase tak sympatické, ničím si nás nezískávají... Mají svá tajemství a s nima se i milují. Jejich nahá těla, která nám ukazují vše, ostře kontrastují s tím, co víme o jejich duši - nevíme nic.... Paradoxně se začínají více fyzicky zahalovat s každým dalším rozkrytím jejich vnitřních pohnutek.... Ono prohlubování "do duše" v závěru filmu vrcholí ve sdělení, že každý vztah, který prožíváme, je postaven na zdánlivě neviditelné vnitřní kostře - a tento propletenec dvou lidských duší nelze ničím nahradit, ani propletencem dvou teplých pulsujících těl..... ()
Reklama