Režie:
Branko IvandaScénář:
Drago KekanovicKamera:
Mirko PivcevicHudba:
Alfi KabiljoHrají:
Zrinka Cvitesic, Linda Begonja, Klara Naka, Sebastian Cavazza, Tamy Zajec, Vedran Zivolic, David Cuk, Tvrtko Juric, Dražen Šivak, Bojana Gregorić, Alan Katić (více)Obsahy(1)
Nespornou hvězdou Záhřebského dětského tanečního souboru, který cestoval po Chorvatsku v roce 1930, byla výjimečně talentovaná třináctiletá tanečnice Lea Deutsch. Její taneční talent ji přivedl až do Berlína, kde se dívky ucházely o filmové kontrakty. Jejich popularita rostla a lístky na taneční představení v městském divadle byly vždy vyprodány. Ale když se v zemi rozmohl fašismus, byla Lea (Klara Naka) v důsledku jejího židovského původu z divadla vykázaná a nahradila ji Daria Gasteiger (Tamy Zaječí). Následné pronásledování Židů krutě ovlivnilo nejen Lein život, ale i život tanečního souboru. Lea, která byla známá jako chorvatská Shirley Temple, má najednou zakázán vstup do divadla a do jejího bezstarostného a tancem naplněného života vstupuje úzkost: hrozí jí blížící se deportace. (Film Europe)
(více)Recenze (7)
Jestliže se Lea Deutsch narodila v roce 1927, těžko mohla mít v roce 1930 13 let.... A i jinak je obsah od Film Europe poněkud zmatený... To ale nic nemění na faktu, že je Lea i Darija solidní film. ()
Sfilmované príbehy podľa skutočných udalosti majú určitú hranicu medzi historicky presnými udalosťami a fikciou. Čo mi veľmi chýbalo vo filme tak to bolo uvedenie politickej situácie v Chorvátsku. 6. apríla 1941 sa 2. svetová vojna dovalila aj do Juhoslovanského kráľovstva. Armáda to vzdala už po pár dňoch a pod dohľadom Nemcov vznikol 10.4.1941 Nezávislý štát Chorvátsko. Ustašovci sa konečne dostali k moci. Okamžite začali riešiť srbskú otázku masovými popravami, vyháňaním za hranice a nútením prejsť na katolícku vieru. Popolom ľahli stovky pravoslávnych kostolov. Ustašovci likvidovali okrem Srbov aj Židov a Cigánov nepredstaviteľným spôsobom. V koncentračnom tábore Jasenovac nasadili teror a z metód tamojších popráv omdlievali aj oveľa skúsenejší nacisti. Za menami Dinko Sakič aj Ante Pavelič ostalo overených 83 145 obetí. Film nám predkladá útlak na Židov žijúcich v Chorvátsku bez desivých obrazov. Otec hlavnej hrdinky Židovky Lei Deutsch hľadal spôsoby, ako svoju rodinu zachrániť pred deportáciou do koncentračného tábora. Najskôr prijali katolícku vieru a na chvíľu mali pokoj. Ale 5.5.1943 navštívil Záhreb Heinrich Himmler a ten vydal vodcovi (poglavníkovi) štátu Ante Paveličovi úlohu, aby na území svojho štátu prijal „konečné riešenie“. V najbližších dňoch nastalo pre židov peklo. Boli zrušené všetky výnimky (tu patrila aj rodina Deutsch), pokúsili sa pomôcť aj členovia národného divadla (Tito Strozzi, Vika Podgorska, Hlinko Nučič ale aj riaditeľ divadla a sám ustašovec Dušan Žanko), bezúspešne. Ani útek k partizánom sa nepodaril, spojka na dohovorené stretnutie neprišla. A tak v máji 1943 bola rodina Deutsch (Dojč) Stepan, Ivka, Lea a brat Saša deportovaná do Osvienčima. Lea zomrela počas 6 dňového presunu, mama s bratom zomreli v Osvienčime a jediný , ktorý prežil bol jej otec. Ale film nie je iba o holokauste je aj o neuveriteľnom talente, priateľstve ale aj o rivalite. ()
Smutný osud nadané mladičké tanečnice Lei Deutsch mě velmi zaujal, ale bohužel mi úplně nesedla forma, jakou to bylo natočené. Chápu, že se tvůrci snažili o zobrazení událostí z pohledu bezelstně naivního děvčete, takže je to celé trochu zidealizované, tím pádem se však z filmu vytratily emoce. Jejich absence mi nejvíc vadila, když snímek pojednával o židovských útrapách za druhé světové války v Chorvatsku, kde Lea strávila prakticky celý svůj krátký život. Ovšem na druhou stranu některá taneční čísla se opravdu povedla a dějová linka pojednávající o přátelství dvou dívek v nepříznivé době byla také zdařilá. Orámování příběhu „vzpomínkami nevzpomínkami” Dariji Gasteiger na dávnou kamarádku bych ale klidně oželela. (60%) ()
Absolutně vynikající výkony dětských herců,zbytek to u mě stáhl za tři. ()
Skvělý film. Příběh mladé nadané herečky, zpěvačky a tanečnice Ley Deutschové, chorvatské židovky, a její německé kamarádky Dariji měl cosi do sebe a ukázal něco z málo známé historie Chorvatska za 2. světové války. Film hluboce lidský, zvládnutý režijně, hudebně, výborně zvládnutý závěr, který se vyhnul tragické realitě Leiny smrti ve vlaku do Osvětimi, ale končil zpěvem a tancem... Zahřeb tančí a zpívá.... Aneb všechno zlé jednou skončí. Jen poznámka k nicku dzira: V textu obsahu je chyba, na začátku filmu je uvedeno, že film začíná v roce 1939. ()
Co je platná závažnost tématu, když si režisér za představitelku hlavní role vybral tančící opičku, kterou od neustálého thymolinového úsměvu chytala křeč lícních svalů. ()
Možno trošku nadnesené hodnotenie, ale usúdil som, že tento chorvátsky snímok si to zaslúži. Téma síce nič nové pod slnkom, ale oceňujem opäť iný pohľad na vojnové obdobie a na to, ako sa s ľuďmi zachádzalo v mene ničoho. Dej sa odohráva začiatkom vojny a pekne sú tu vykreslené udalosti očami detí, ktoré svojou nevinnosťou sa snažia nevnímať okolnosti okolo nich. Milé a zároveň smutné. Slabé štyri hviezdy. 70 % ()
Reklama