Režie:
Julio MedemKamera:
Carles GusiHudba:
Alberto IglesiasHrají:
Emma Suárez, Ana Torrent, Carmelo Gómez, Karra Elejalde, Pilar Bardem, Kandido Uranga, Ramón Barea, Aitor Mazo, Carlos Zabala, Miguel Ángel García (více)Obsahy(1)
Film zachycuje tři generace dvou sousedících rodin, žíjících v malé baskické vesnici a ukazuje nám tak obrovskou rivalitu mezi rodinami Iriguíbel a Mendiluze. V první části se ocitáme na zákopech v období třetí karlistické války v roce 1875. Mladý muž Manuel Iriguíbel, zastrašen hrůzami bojů a nechutí bezdůvodně střílet lidi, je zraněn a v domnění, že je již mrtev, je ostatními vojáky naložen na vůz s mrtvými. Při strastiplné cestě, se probere z bezvědomí, jeho jediným svědkem „obživnutí“ a následného opuštění vozu, se stává kráva. Příběh se přesouvá do roku 1905, kdy stejný muž tráví čas malováním krávy, pozorujíc své tři vnučky. Synové obou rodin (Juan a Ignacio) jsou vyprovokováni k souboji v přetínání kmenů, a proto se rivalita prohlubuje ještě více. Na oba soupeře se uzavírají sázky a lítý boj může začít. V příběhu se objevují i záchvěvy lásky, které Juanova sestra Catalina nezvládá uchovávat v tajnosti a tiše Ignacia pozoruje v lese při tréningu na souboj. Tím také začíná milostá aféra mezi nimi, která nakonec vyvrcholí početím Perua. Na scénu nastupuje rok 1915 a s ním nastává i stěhování Perua do USA. Poslední zachycení života baskické rodiny je z roku 1936, kdy se Peru vrací do místa rodiště jako válečný fotograf. Režisér snímku byl v roce 1993 oceněn Goyovou cenou. (_Berunka_)
(více)Recenze (44)
Dvě rodiny, které se z neznámých příčin zrovna nemusí, dva domy v kopcovité krajině a odvěká rivalita. Medem klade důraz na sepětí s rodnou půdou a vytváří vlastní "malou" verzi "velkých" historických fresek, jež na příbězích obyčejných lidí, často rodinných klanů, ukazují dějiny, proměny světa a myšlení. KRÁVY jsou jasným důkazem k toho, že velký příběh lze natočit intimně, jednoduše a s potřebnou dávkou magicko-realistického nadhledu, který těmto příběhům - jak ukazuje Juraj Jakubisko v Tisícročné včele - dokonale svědčí. ()
Tentokrát mě Medemův film zklamal. Velice slabý "příběh". Umělecké zobrazení nudného života na španělské samotě mě nedokázalo vtáhnout ani zaujmout. Nudil jsem se celou dobu a nebýt odpoledne, snad bych i usnul... Medemův nejslabší snímek, protože ty jeho čtyři nadcházející mě naopak velice zaujaly... ()
Uhrančivá procházka jak moderními baskickými krajinami tak osobitou krajinou přetékající zelení, tajupně šeptajícími lesy, údolími, kde ozvěna ruší jakoukoliv vzdálenost a zvuk kravských zvonců neustále doléhá k lidským uším. Medem ve své prvotině hned ukázal v čem tkví jeho síla - v naprosto přirozeném přecházení mezi skutečností a irreálnými prvky, tklivé a nenápadné magii, která je na hony vzdálená samoúčelnosti a vyrůstá stejně jako on z hlubokých kořenů baskické citlivosti a výlučnosti. Tento národ a kultura si stěží mohli přát tak hlubokou poctu, kde ožívají dávné zvyky, vášně a bolesti a jedinečně promlouvají k současnému člověku, který musí být "vyšší" či "hlubší" rovinou vnímání stržen. Jde spíše o jakési rozpomenutí na to, co nejen Baskové ale moderní člověk obecně již ztratil ve zběsilém reji dvacátého století. Nadpozemsky čistý zážitek a jeden z nejpozoruhodnějších debutů světové kinematografie. ()
Po nepovedeném "Sexu a Lucíi" další snímek od Medema. A výsledek? Kouzelné, neuvěřitelně atmosferické, "podušihladící"... Zkrátka parádní. Generační výpověď o kravách, velké a čisté lásce, sekání dřeva, válce... Španělská kinematografie (tedy ta kvalitní) má svůj zvláštní osobitý ráz, který je mi velice sympatický a který se zde opět projevil v plné míře (stejně jako v Bayonově SIROTČINCI a či del Torově FAUNOVU LABYRINTU) - jakási zvláštní snovost, snaha nejen nám příběh UKÁZAT, ale přímo si ho PROŽÍT, zvláštní dramatičnost... No zkrátka: za nenápadným názvem se skrývá překvapivě kvalitní záležitost... ()
Obdivuhodné, ako v pomerne malom časovom úseku príbehu (približne 60 rokov) dokázal tento snímok na mňa zapôsobiť epickým dojmom. Ide vlastne o takú temnejšiu ságu dvoch rodín, kde hlavné slovo majú kravy... Epickosti dejovej linky určite pomohla zvláštna, a pre Medema typicky vťahujúca atmosféra, ktorá pohltila všetky moje zmysly už hneď od začiatku, a to i napriek tomu, že samotný príbeh bol pomere jednoduchý. K tomu niekoľko metafor a výsledný pocitový dojem bol výborný. Takéto rustikálne záležitosti s peknou výpravou mám veľmi rád. Slušný nadpriemer. 80/100 ()
Reklama