Nikdy neotírej slzy bez rukavic
(festivalový název) (seriál)-
Torka aldrig tårar utan handskar (více)
Režie:
Simon KaijserScénář:
Jonas GardellKamera:
Stefan KullängerHudba:
Andreas MattssonHrají:
Adam Lundgren, Adam Pålsson, Björn Kjellman (vypravěč), Björn Kjellman, Simon J. Berger, Emil Almén, Christoffer Svensson, Kristoffer Berglund (více)Epizody(3)
Obsahy(1)
Trilogie vypráví příběh o boji gay komunity s AIDS ve Švédsku v 80. letech minulého století, v době, kdy se o této nemoci nevědělo téměř nic. Hlavními hrdiny jsou dva mladíci Rasmus a Benjamin. Devatenáctiletý Rasmus si v rodné konzervativní vesnici vytrpěl dost, a tak se konečně stěhuje do Stockholmu, kde potkává bohéma Paula. Díky němu se seznamuje s Benjaminem. Ten pochází z rodiny jehovistů, ve které je homosexualita naprosto nepřijatelná. Oba hrdinové nacházejí nové přátele, novou rodinu a také svou vlastní identitu. Příběh vypráví o přátelství, o životní lásce, o schopnosti naplno si užívat života a o svobodě, ale také o nemoci, utrpení, osamělosti, smrti, o nepochopení a zavržení ze strany těch nejbližších. (Lucka.S)
(více)Recenze (11)
Nikdy neotírej slzy bez rukavic. Název této série je jasný, úderný a informativní. Stejně jako názvy jednotlivých kapitol (Láska, Nemoc, Smrt) se nesnaží o poetičnost, ale prostě sděluje. Bohužel je stejný přístup cítit i z děje seriálu. Snaha vtěsnat několik let do tří hodinové stopáže se odráží zejména na nutnosti osekat příběh jen na nejdůležitější (v názvech kapitol zmíněných) části a zbytkem se příliš nezabývat. Tyto osekané části z různých dob jsou samostatně nefunkční, takže tvůrci zvolili jejich překrývání v rámci jednotlivých dílů, čímž vytvořili změť různých časových rovin a situací, které se různě střídají. Podobný přístup není tak problematický v čistě narativní rovině, ale přináší zde problém zejména v možnosti větší práce s postavami. V minimálním časovém prostoru sice nelze očekávat nějaký jejich větší vývoj, nicméně jednotlivé charaktery, kdy každý má jednu určující vlastnost, jsou nepříjemným překvapením. Zvláště, když vezmeme v potaz, že tvůrci se o část stopáže ochudili sami několika dlouhými minutami až zbytečně doslovného a neskonale primitivního symbolismu. Nikdy neotírej slzy bez rukavic je jistě hodnotným příspěvkem o diskuze, vždyť kolik snímků se zabývá zároveň oběma minoritami a jejich sociálním vyloučením? Nicméně z filmařského hlediska se o žádný zázrak nejedná. Trošku dokudrama, kdy chybí jak doku, tak drama. ()
Tuhle třídílnou minisérii jsme měli možnost vidět na jeden zátah. Nakolik je dobré si to střihnout najednou nebo si to postupně dávkovat, to je asi každého rozhodnutí. Já byla nadšená a myslím si, že kdybych díly viděla s časovou prodlevou, nezanechaly by takový dojem. Takhle to bylo neuvěřitelně nahuštěné emocemi, silné, gradující do neodvratného závěru. Filmy se zaměřily na to důležité, nejen na samotné gaye, ale i na jejich rodiny, jak se vyrovnávaly s nákazou blízkého člověka a jak se k tomu dokázali postavit. Herecké výkony parádní, styl prolínání několika časových rovin se mi líbil, postupně se jednotlivé scény doplňovaly a vysvětlovaly navzájem. A musím pochválit hudbu, stává se skoro tradicí, že v severské tvorbě se prostě vyvede. Za mě absolutní spokojenost, nemyslela jsem, že mě to až tolik dostane. (Viděno v rámci Severské filmové zimy 2016) ()
"Nikdy nesuš slzy bez rukavic", tak zní volně přeložený název velmi kvalitní švédské minisérie, která se zaobírá nejedním vděčným tématem pro televizní pořad. Řeší se zde hlavně sexualita a mezilidské vztahy, a to v době, kdy se světem začíná šířit zcela nová a neznámá nemoc, která začala nemilosrdně zabíjet. Líbilo se mi vrstvení několika časoprostorových rovin na sebe, přičemž bylo pro mě celkem jednoduché mezi nimi přecházet a byl jsem jako divák schopný udržet pozornost a neztrácet se. Nejlepší část byla ta závěrečná, ve které se vše začalo chýlit k nevyhnutelnému konci, takže byla rovněž i tou emočně nejsilnější částí. Zkrátka velice dobře natočená minisérie, která mě zaujala jak tématem, tak zpracováním. ()
Velmi autenticky působící drama založené na tom, co se skutečně stalo - autor knižní předlohy Jonas Gardell vycházel zčásti z vlastních zážitků a vzpomínek a dílo je tak i poctou několika jeho zemřelým přátelům. Prolínání časových rovin funguje na výbornou, skvělé a přesvědčivé jsou herecké výkony. Kromě ústřední milostné dvojice zaujme především osobitý a poněkud výstřední Paul. A přestože se tvůrcům podařilo vyhnout zbytečnému sentimentu a patosu, hlavně závěrečná část je působivým a dojemným ztvárněním tragédie několika lidských osudů. ()
Trojdielna mini-séria zobrazujúca osudy gay komunity počas rozmachu AIDS vo Švédsku. Veľmi citlivo natočené, emotívne, prirodzené, herci to zvládli na výbornú. Jednoducho pozerať sa ako postupne zomierajú jednotlivé postavy je celkom silná káva a keď je do toho pridané všadeprítomné opovrhovanie homosexuálmi celou spoločnosťou tak vznikne celkom silný snímok. ()
Reklama