Nikdy neotírej slzy bez rukavic
(festivalový název) (seriál)-
Torka aldrig tårar utan handskar (více)
Režie:
Simon KaijserScénář:
Jonas GardellKamera:
Stefan KullängerHudba:
Andreas MattssonHrají:
Adam Lundgren, Adam Pålsson, Björn Kjellman (vypravěč), Björn Kjellman, Simon J. Berger, Emil Almén, Christoffer Svensson, Kristoffer Berglund (více)Epizody(3)
Obsahy(1)
Trilogie vypráví příběh o boji gay komunity s AIDS ve Švédsku v 80. letech minulého století, v době, kdy se o této nemoci nevědělo téměř nic. Hlavními hrdiny jsou dva mladíci Rasmus a Benjamin. Devatenáctiletý Rasmus si v rodné konzervativní vesnici vytrpěl dost, a tak se konečně stěhuje do Stockholmu, kde potkává bohéma Paula. Díky němu se seznamuje s Benjaminem. Ten pochází z rodiny jehovistů, ve které je homosexualita naprosto nepřijatelná. Oba hrdinové nacházejí nové přátele, novou rodinu a také svou vlastní identitu. Příběh vypráví o přátelství, o životní lásce, o schopnosti naplno si užívat života a o svobodě, ale také o nemoci, utrpení, osamělosti, smrti, o nepochopení a zavržení ze strany těch nejbližších. (Lucka.S)
(více)Recenze (11)
Trojdielna mini-séria zobrazujúca osudy gay komunity počas rozmachu AIDS vo Švédsku. Veľmi citlivo natočené, emotívne, prirodzené, herci to zvládli na výbornú. Jednoducho pozerať sa ako postupne zomierajú jednotlivé postavy je celkom silná káva a keď je do toho pridané všadeprítomné opovrhovanie homosexuálmi celou spoločnosťou tak vznikne celkom silný snímok. ()
Nikdy neotírej slzy bez rukavic. Název této série je jasný, úderný a informativní. Stejně jako názvy jednotlivých kapitol (Láska, Nemoc, Smrt) se nesnaží o poetičnost, ale prostě sděluje. Bohužel je stejný přístup cítit i z děje seriálu. Snaha vtěsnat několik let do tří hodinové stopáže se odráží zejména na nutnosti osekat příběh jen na nejdůležitější (v názvech kapitol zmíněných) části a zbytkem se příliš nezabývat. Tyto osekané části z různých dob jsou samostatně nefunkční, takže tvůrci zvolili jejich překrývání v rámci jednotlivých dílů, čímž vytvořili změť různých časových rovin a situací, které se různě střídají. Podobný přístup není tak problematický v čistě narativní rovině, ale přináší zde problém zejména v možnosti větší práce s postavami. V minimálním časovém prostoru sice nelze očekávat nějaký jejich větší vývoj, nicméně jednotlivé charaktery, kdy každý má jednu určující vlastnost, jsou nepříjemným překvapením. Zvláště, když vezmeme v potaz, že tvůrci se o část stopáže ochudili sami několika dlouhými minutami až zbytečně doslovného a neskonale primitivního symbolismu. Nikdy neotírej slzy bez rukavic je jistě hodnotným příspěvkem o diskuze, vždyť kolik snímků se zabývá zároveň oběma minoritami a jejich sociálním vyloučením? Nicméně z filmařského hlediska se o žádný zázrak nejedná. Trošku dokudrama, kdy chybí jak doku, tak drama. ()
"Nikdy nesuš slzy bez rukavic", tak zní volně přeložený název velmi kvalitní švédské minisérie, která se zaobírá nejedním vděčným tématem pro televizní pořad. Řeší se zde hlavně sexualita a mezilidské vztahy, a to v době, kdy se světem začíná šířit zcela nová a neznámá nemoc, která začala nemilosrdně zabíjet. Líbilo se mi vrstvení několika časoprostorových rovin na sebe, přičemž bylo pro mě celkem jednoduché mezi nimi přecházet a byl jsem jako divák schopný udržet pozornost a neztrácet se. Nejlepší část byla ta závěrečná, ve které se vše začalo chýlit k nevyhnutelnému konci, takže byla rovněž i tou emočně nejsilnější částí. Zkrátka velice dobře natočená minisérie, která mě zaujala jak tématem, tak zpracováním. ()
Miniséria zaujímavá námetom už menej však spracovaním. Vo výsledku však veľmi silné dielo...."Jedna vec je, že skvelý mladý muž nemohol žiť svoj život. Ale prečo musia poprieť, aj ten krátky čas čo tu bol?!" ()
3dílná série se nám snaží polodokumentárním stylem přiblížit dobu rozmachu nemoci AIDS v srdci Švédska. Na podobné téma je filmů už nespočet, ale tenhle mezi nima určitě nezapadne do zapomnění, protože v reálných životních příbězích je největší síla. Něco mezi 3-4 hvězdičkami, ale přikloním se tentokrát k tomu lepšímu. [ PŘÍBĚH: 2 /// ATMOSFÉRA: 2 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 1 /// ART: 0 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Na podobné téma jsem toho již viděla více, ale tato minisérie ve mně zanechala opravdu velmi silný zážitek. Autor scénáře Jonas Gardell spolu s režisérem Simonem Kaijserem přinášejí nahlédnutí do důležité etapy v novodobé historii Švédska. Jejich příběh je dojemný, opravdu srdcervoucí, ovšem bez patosu, bez falešných příkras, bez pozlátka. Ukazuje nám, jak tehdy neznámý virus otřásl světem, vyvolal šíření zkreslených poplašných zpráv, obrovské množství předsudků, nepochopení a nenávisti. Herci (v čele s Adamem Pålssonem a Adamem Lundgrenem) byli naprosto úžasní… jejich výkony byly tak upřímné, tak opravdové! Zbožňuji severskou tvorbu. ()
Velmi autenticky působící drama založené na tom, co se skutečně stalo - autor knižní předlohy Jonas Gardell vycházel zčásti z vlastních zážitků a vzpomínek a dílo je tak i poctou několika jeho zemřelým přátelům. Prolínání časových rovin funguje na výbornou, skvělé a přesvědčivé jsou herecké výkony. Kromě ústřední milostné dvojice zaujme především osobitý a poněkud výstřední Paul. A přestože se tvůrcům podařilo vyhnout zbytečnému sentimentu a patosu, hlavně závěrečná část je působivým a dojemným ztvárněním tragédie několika lidských osudů. ()
Hodně silné nahlédnutí do krize spojené s AIDS ve Švédsku. Oba hlavní protagonisté jsou ve svých rolích výborní, stejně jako skvěle zobrazené vedlejší postavy, konkrétně hlavně Paul, který celý příběh provází svou výstřední povahou a táhne ho kupředu. Od počátečních scén společných vánoc postupně pozorujeme jak hrdinové jeden po druhém umírají "Ti z nás, kdo byli HIV positivní obvykle nesli rakev." Setkáváme se se sérií pohřbů a snahu postav o zlehčení situace tváří v tvář se smrtí. Jedinou výtku vidím v poněkud chaotickém prolínání časových linek a v následném konci odehrávajícím se v současnosti, který pro mě nebyl uvěřitelný. ()
Tuhle třídílnou minisérii jsme měli možnost vidět na jeden zátah. Nakolik je dobré si to střihnout najednou nebo si to postupně dávkovat, to je asi každého rozhodnutí. Já byla nadšená a myslím si, že kdybych díly viděla s časovou prodlevou, nezanechaly by takový dojem. Takhle to bylo neuvěřitelně nahuštěné emocemi, silné, gradující do neodvratného závěru. Filmy se zaměřily na to důležité, nejen na samotné gaye, ale i na jejich rodiny, jak se vyrovnávaly s nákazou blízkého člověka a jak se k tomu dokázali postavit. Herecké výkony parádní, styl prolínání několika časových rovin se mi líbil, postupně se jednotlivé scény doplňovaly a vysvětlovaly navzájem. A musím pochválit hudbu, stává se skoro tradicí, že v severské tvorbě se prostě vyvede. Za mě absolutní spokojenost, nemyslela jsem, že mě to až tolik dostane. (Viděno v rámci Severské filmové zimy 2016) ()
„Všechno v tomto příběhu se skutečně stalo. Mladí lidé a hlavně homosexuálové začali umírat... na nemoc nazývanou nový mor..." Hodně silný a velice dojemný příběh, pro mě o to silnější, že mi tenkrát taky bylo -náct, když celý svět zachvátila panika zvaná AIDS. ()
Tak to bylo něco. Opravdu mega silný film a perfektně natočený, zahraný... fakt nemám co bych mu mohl vytknout. Dostal mě. ()
Reklama