Režie:
François OzonScénář:
François OzonKamera:
Pascal MartiHudba:
Philippe RombiHrají:
Marine Vacth, Géraldine Pailhas, Frédéric Pierrot, Charlotte Rampling, Johan Leysen, Fantin Ravat, Nathalie Richard, Djedje Apali, Lucas Prisor (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Portrét sedmnácitileté dívky během čtyř sezón a čtyř písní.... Studentka Isabelle během léta v jihofrancouzském letovisku absolvuje svou první sexuální zkušenost. Prázdninová epizoda je však jen začátkem příběhu zvídavé dívky, která se po návratu do Paříže začne za peníze scházet s nejrůznějšími staršími muži. (oficiální text distributora)
Videa (4)
Recenze (180)
Cosi poetického v tomto filmu se mě dotklo, vnitřní rebelie charismatické hrdinky v excelentním podání neznámé Marine Vacth, příjemná atmosféra a snad i drobek humoru. Jen 17 je film skromný na slova a přitom tak výmluvný, nejedná se o žádné epické drama plné psychologie, prostě jen ostré i něžné vyprávění o podivné holce, která přistupuje k sexualitě a dominanci nad muži svým vlastním způsobem... 8/10 ()
Každá na to myslí, ale jen málokterá to zkusí. No, nevím, zda tato myšlenka pronesena zkrze postarší deux ex machina v závěru filmu, uspokojí potřebu diváka po vysvětlení. Ženská sexualita je opravdu něco neuchopitelneho (tedy určitě pro muže), a Ozon si s ní jako scénárista vůbec neví rady. A tak raději první půlku filmu sleduje hlavně nahé anorekticke tělo hrdinky, což dost nudí. Během těch souloží jsem spíše uvažoval, jak se ta holka rychle naučila všechny ty sexuální praktiky. Asi podobný talent jako hrdinka Padesáti odstínů šedi, a docela se mi zdá, že tento film je jen jeho artovou variací. ()
Velmi citlivě podaný snímek se zajímavou syrovou, přirozeně-nenápadnou atmosférou. Tím, že byly ve filmu trochu víc upozaděné emoce, než by se k tématu nabízelo (a pravděpodobně každý druhý režisér by to emocemi přerval až na půdu..), tím na mě celý snímek působil o to více realisticky. Možná trochu škoda těch několika časových skoků a hlubší vysvětlení několika vedlejších dějů by taky nebylo na škodu, protože takhle v celkovém kontextu ztrácí všechny ty drobné vycpávky význam. Herci byli dobří , celkově se mi to líbilo a určitě doporučuji. ()
Pocitovka bez pocitů. Třiadvacetiletá Marine Vacth je nádherná dívka, ale díky svému viditelnému sexappealu a ženské atraktivitě se do portrétu sedmnáctileté teenegerky zoufale nehodí. V úvodní letní lolitkovské části je její zkoumání vlastního těla a sexuality ještě roztomilé, ale přechod do podzimních měsíců ve kterých se z nezkušené panny stává "lety protřelá" společnice, ve skutečnosti pár týdnů, herecky (hraje teenegera) ne zcela zvládá. Film sice dál hovoří o sedmnáctce, ale divák celou zbylou hodinu sleduje třiadvacítku a to mi vadí. Je to prostě těžké, když se látky zhostí "Vinterbergovský umělec" Ozon, jehož filmům na chuť nejspíš nepřijdu. Jediné co si z filmu odnáším je touha, až mi na rameno zaklepe zubatá, ať je to pod ladnými křivkami třiadvacítky. Zemřít při souloži? Kdo Leysenovi nezáviděl! :) Závěrem: když už film na podobné téma, tak raději uvěřitelnou, na zdejší databázi rozcupovanou Sleeping Beauty. Kterou ovšem nenatočil jakýsi sebestředný Ozón a tak na ni zdejší přemoudřelá (j)elita tlučou (hubou) a plivou. ()
Hodně nezávislé drama o lehce narušené (až asociální) dívce Isabelle, které se sex nelíbí, ale přesto jej musí provádět a nejlépe za peníze.. Mapuje počátky jejího sexuálního života přes brigádu prostitutky během jednoho roku.. Ve snímku se moc nemluví.. Sex je velmi cudně zachycen.. Traumata tu nejsou žádná.. Minimum emocí.. Špatné to nebylo, dobré taky ne.. ()
Galerie (52)
Zajímavosti (6)
- Film byl uveden na filmovém festivalu v Cannes. (Weasley)
- Scéna, kdy se Isabelle a Alex dívají z mostu na Paříž, se odehrává na slavném Pont des Arts, který je často ve filmech využíván pro romantické scény. (claudel)
- Ve filmu zazní několik písniček od Françoise Hardy, jejíž písničku Träume použil François Ozon již ve svém předchozím filmu Kapky deště na rozpálených kamenech. (claudel)
Reklama