Režie:
Tomasz WasilewskiScénář:
Tomasz WasilewskiKamera:
Jakub KijowskiHrají:
Mateusz Banasiuk, Marta Nieradkiewicz, Bartosz Gelner, Izabela Kuna, Mirosław Zbrojewicz, Katarzyna Maciąg, Katarzyna Rosłaniec, Olga FryczObsahy(1)
Mladý sportovec Kuba, žijící s matkou a přítelkyní Sylwií, se jednoho večera seznamuje se stejně starým Michalem. Mezi oběma mladíky se začíná rodit křehký, ale nepříznivými okolnostmi komplikovaný vztah... Vizuálně podmanivá gay romance se citlivě dotýká otázek odhalování lidské sexuality, hledání vlastní identity i touhy po její akceptaci společností. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (22)
Svým smutkem a toporností okouzlující pokus osvětlit temné stezky ve zdánlivě jednoznačné mapě mezilidských svazků, podle níž se v Polsku projektují slepé autostrády budoucnosti a legitimizuje protikřesťanské náboženské (či nacionální) násilí. Ale jinak: studie chladu soudobých vztahů, námětu schopného svou hmatatelnou prázdnotou předčít i zabydlenou odcizenost novovlnných snímků přelomu padesátých a šedesátých let. Film mě zklamal. Již jen jeho zdánlivá věcnost mi přišla příliš reklamní: založená na sdílených – tedy konvenčních – obrazech, odosobněných, nenarušitelných osobním prožitkem, zkušeností hrany, což se střetávalo s vlastním bolestným příběhem, který – kvůli své rezignaci na sebe sama - v tomto provedení klesal v plačtivý kýč, tvrzený polymorfní krutostí, jež jej pointovala. Místy až fetišistická pozornost postav k vlastním i cizím tělům tak znenáhla začala vyznívat směšně: jako když se figuriny v obchodních domech začnou pozorovat a vážit lichost své uniformity. Miluji polštinu a radost z rozumění mi zatemňovala hluchotu dialogů, ale zpětně se i ta rozehřměla a nezbylo nic víc než výkřik. A přispělo k tomu i neherectví herců, plochost tváří a mělkost gest, z nichž se nedalo odečíst víc než z reklamních spotů. Kdo tak netečně reaguje na utrpení? A to je málo vzhledem k tomu, čemu chce hlavní hrdina vzdorovat, tedy předně vůči jazyku, který se soudobým polským diskursem jeví být měřítkem normality a vlády. Stereotypní, navyklé obrazy pochyb, nejistot a chtění nezmohly nic vůči slabosti, která se místy exponovala… Smutné a laciné (ale přiznávám, že v jiných očích i: tragické a „k nezaplacení“ .)… PS: Z kritického výstřelu proti polské exploataci se ztratila žena. Její „národní“ ponížení chápu jako ještě hlubší bezpráví, než jaké nasvěcují vytrvalé, ale svévolné zářivky vzpírajícího se režiséra. ()
Skvělá práce s queer tematikou, která se všem neduhům žánrových snímků vyhýbá obrovským obloukem, si sama sobě nakonec podrazí nohy tím nejlacinějším závěrem, v němž se zabrnká na mučednickou notu, aby se publikum mohlo dojmout; do té doby suverénně zrežírované, plné jednoduchých a dlouhých kamerových záběrů, minima dialogů a skvělé ambivalentní atmosféry. ()
Polští sousedé opět více, než příjemně překvapili. Snímek vyniká zvláštním zpracováním, občas mi připadalo, jako by některé scény byly náhodně rozmístěny a je na divákovi, aby si je zařadil do určité časové roviny. Jestli se odehrávají před nějakou dobou či v současnosti, případně na jaké události vlastně navazují. Chemie mezi Kubou a Michalem je parádní, stejně jako jejich společné scény, které jsou patřičně nabity sexem i vzájemnou touhou. Zejména moment "Public sex" je opravdu hodně vzrušující a klobouk dolů před klukama. A jsem překvapena, že takové parádní scény vznikly zrovna v polském filmu. Vždycky, když se dívám na podobné filmy, nebo vidím, jak lze díky úžasným a odvážným herců vytvořit takové silné scény, říkám si, jak je možné, že zřejmě všechny státy okolo nás jsou schopny natáčet takové filmy a vytvářet takové nezapomenutelné scény. Všechny, kromě nás. Ale odvaha v českém filmu, to už je zase jiná kapitola. Nebo, spíš vlastně asi žádná... Plovoucí věžáky přináší do žánru další snímek, který si rozhodně zaslouží pozornost. Jen škoda toho "f*cked up ending." To mě vážně nasrali:) ()
Drsné překvapení od polských sousedů. Emoce vyhnané na ostří nože, překvapivě konzistentní herecké výkony (vynikající Mateusz Banasiuk), bezvýchodná situace, tragický závěr. Život se s nikým nemazlí. ()
Čo tu teda máme ... chlapca, ktorý miluje svoje dievča, ktorého matka často a dlho bozkáva na ústa, ktorý zbožňuje svojho nového priateľa no a medzi tým všetkým sa zmieta. No a koniec, ktorý ukrajuje z môjho hodnotenia. Výborne natočené, mne sa to páčilo ... ale niet sa čo čudovať, je to predsa film z Poľska. ()
Pomaly plynúci príbeh dvoch chlapcov, ktorí sa snažia bojovať o svoju lásku. Príjemný vizuál a ťaživá atmosféra tomu dodávali potrebnú dramatičnosť. Potešilo aj niekoľko vzrušujúcich momentov, pri ktorých sa mi obrovsky zrýchlil tep a nechcela som, aby skončili. Potenciál však nebol naplno využitý a koniec mi prišiel zvláštne uťatý a prirýchly, ako keď prerušíte súlož v tom najlepšom – divák zostane bez orgazmu, ale režisér veselo strieka do ksichtu. ()
Nedávno jsem podruhé zhlédnul dokument The Celluoid Closet, kde mj. zaznělo, že gay postavy vystupující v amerických filmech cca. v 50. a 60. letech minulého století měly jasný úděl „Jsi-li gay, budeš trpět a špatně dopadneš…“ Nebudu zastírat, že jsem se na zkouknutí mého prvního polského filmu s queer tématikou velice těšil, ale v konečném důsledku mi přišlo, že vyznění filmu patří právě do poloviny minulého století. Když k tomu přičtu velice odfláknutý vývoj děje, nemohu hodnotit jinak než podprůměrem a doufat v nějaké lepší polské příště… ()
Filmařsky kreativně zpracovaný příběh se zjevnou snahou o sdělení. 3-4* ()
Emotivní snímek, který bohužel zazdil odfláknutý konec, který mně jako divačce nedal ten tak dlouho očekávaný closure, který jsem potřebovala. Naopak mi pár minut do konce přišlo, že je tam ještě strašně nedořešeného a že to nějak podivně zrychleně usekli. Nicméně chemie mezi hlavními hrdiny je výborná a spolu s tím bych ještě vyzdvihla Sylwiiny propalující pohledy - někdy skutečně slova nejsou potřeba. Jo ještě spoiler ke konci - vůbec jsem celému tou výmyslu s náhlým těhotenstvím nevěřila a upřímně, holky co mají potřebu si něco takového vymýšlet pro udržení partnera nemůžou mít žádnou sebeúctu, protože to je jak držet někoho ve vězení, ze kterého akorát touží utéct. A to má do dobrého vztahu skutečně daleko. ()
Chtěla jsem se vyhnout tomu, abych tu psala o tom, jak mě zklamal, ale to prostě nejde. Zklamal mě. 70 minut filmu mi přijdou zcela špatně využity. Tvůrci propásly okamžiky, ze kterých se dalo mnoho vytěžit. Přijde mi, že dost scén na sebe i hůř navazuje. Na film se nešlo dívat jednoduše, příběh se mnou neplynul onou lehkostí povznešenou označením, že jde o festivalový snímek. Moje pozornost kvůli tomu usínala. Zbylých 20 minut mě ovšem znovu probralo, tam jsem se místy i povznášela s lehkostí. Ale i přesto mi přijde, že film má o dobrých 10 minut navíc. Čekala jsem, že by film možná vygradoval scénou, kdy Kuba stojí na mostě, to se bohužel nestalo a místo toho se objevil konec, který se tak ošklivě a okázale snaží hrát na city, až to hezký není. Stejně tak jako se Kuba ztrácel ve svých citech, tak já se ztrácela v tomhle zvláštním filmařském počinu. Co mu ale upřít nemůžu, je úžasná kamera. ()
Pro mě poslední film celého 54. ZLÍN FILM FESTIVALU. A musím uznat, že tohle bylo pro mě obrovské překvapení. Krásný film zabývající se gay tématikou, ano je takových filmů strašně moc, ale každý je něčím originální. 4.6.2014 ()
Film. ()
I když hlavní hrdina byl možná rozháraný příliš, bylo skvěle zachyceno jeho mlčenlivé (rozumějte: chlapské) utrpení. V případě jeho milence pak odmítání homosexuála příbuzenstvem, ačkoli se navenek mohli tvářit tolerantně. Gay romance vedle udržování hetero vztahu byla tentokrát uvěřitelná. Zvláště když postava heterandy pořád zamilované navzdory odhalení jiné orientace partnera byla napsaná, zahraná a obsazená mnohem lépe než v Letní bouři . K tomu přirozená a funkční nahota a hetero i homo erotické scény. Nicméně opět zavádějící spojování synovy homosexuality s dominantní matkou a nepřítomným otcem, zde navíc "obohacený" o incestní pnutí z matčiny strany (i kdyby to byla macecha). Nelíbilo se mi ani téměř ospravedlnění útoku jako pomsty, protože gay se mohl stát obětí i bez provokace, najmě když útočník homofob byl. 78% (P. S.: Koukám, že podle anotace to byla matka, ale nemám dojem, že by to ve filmu bylo takhle jasně. Nebo se zdráhám uvěřit, že to pnutí bylo opravdu incestní.) ()
Zprvu jsem byl nadšen, že Poláci se pustili do této tematiky a i z hlavních hrdinů, že to byli normální hezcí mladí chlapi a ne vykroucené buzny. Ale mé nadšení postupně trochu opadlo a především zavěr - pro mě hnus, nesnáším krváky, násilí, jako kdyby film sám nabádal, že za to, jak se představitel choval, zaslouží smrt... 6655 ()
Velký potenciál částečně potopený ve zbrklosti, nedotaženosti a hlavně laciném konci. Nebýt těchto nedostatků mířil by snímek do podobných kvalitních výšin jako například britský queer snímek Weekend či německý Freier Fall. Dokázal si vybudovat atmosféru, hlavně při scénách mezi Mateuszem Banasiukem a Bartoszem Gelnerem lítaly jiskry takovým způsobem, že jsem se bála, aby něco nechytlo. Láska dokáže pozvednout tak, že plujete, ale stejně rychle dokáže člověka utopit. ()
Skvělý film, dlouhé záběry, dobře natočené i zahrané. Bohužel některé pasáže mi tam chyběly, jako by se film přetočil o několik scének dál a vesele si pokračoval a my se museli chytnout toho co je. Dala bych klidně 4* ale tím koncem to pohnojili. Tragický konec byl u tohoto filmu naprosto zbytečný..... ()
Souhlasím s Isherwoodem a ještě bych vytkla to totálně laciné osvětlení názvu filmu... Nicméně, režisér je mladý, sice nafoukaný a arogantní, ale i tím si velká filmnařská esa často prošla, tak možná, za dvace, pětadvacet let z nějho bude velký mistr, nakročeno má dobře. ()
Tromi vetami sa dá zhodnotiť tato geyodysea, ktorá dokonale nudila, ničím zaujímavým neupútala, len poukázala na to, že tento ľudský rozmar je prirodzená vlastnosť človeka a je ju povinnosť prijať. Jeden z takých bude asi aj Tomasz. Navzájom choré a úbohú. ()
Problematika přiznání sexuální orientace je pro každého gaye složitá a pro každého jiná. Režisér a scénárista v jedné osobě mohl tedy volit ze spousty přístupů, které mohou snadno vést k překombinování nebo naopak povrchnosti. Mladému tvůrci se však podařilo najít zlatou střední cestu, která je (věřím) jasně srozumitelná pro široké publikum. Musím si vyzdvihnout tempo vyprávění, které je sice přerušováno dlouhými záběry, ale přesně v momentě, kdy si divák potřebuje vydechnout, aby se mohl soustředit na další děj. Pro mne to byl nejlepší film letošního ročníku karlovarského festivalu - naprosto přesná kombinace všech filmových složek - obrazu, hudby a hereckých výkonů. ()
Film, který asi nikdy nevymažu z paměti. Nečekejte žádnou sladkou americkou komedii, ale hořkou skutečnost. Skvělá kamera i podkreslení jemnou hudbou. Některé záběry možná pro někoho trochu přes limit, ale právě ony tomu dodávají na uvěřitelnosti. Btw. nebýt herce Banasiuka, tak to asi není taková sláva, proto slabší čtyři hvězdy. ()
Reklama