Obsahy(1)
Thee žije se svým bratrem u strýčka, protože jeho rodiče zemřeli za jemu neznámých okolností. Strýček se je snaží chránit před krutou pravdou, ale Thee ji přesto chce znát. Dozvídá se o tom, kdo byli jeho rodiče a proč zemřeli, a chce se pomstít. Najde bývalého parťáka svých rodičů a chce s ním pracovat. Ten svolí, ale nakonec je při akci zabit. Thee zůstává sám. Při poslední akci je Thee postřelen a dostává se zpět ke svému strýčkovi, kde získává pomoc. Trochu se zotaví, pokračuje v akci a poznává vraha svých rodičů. Vrah rodičů již má tvář a cesta k pomstě může začít. (brodži)
(více)Videa (1)
Recenze (13)
Poslední, a to doslova, film režiséra a choreografa bojových scén Panna Rittikrai. RIP. Dějově je to absolutní tragédie, kdy jsem až do konce filmu nezjistil, o co v něm vlastně jde. Ale co se soubojů týče, je to hodně slušné. Dan Chupong si dává většinu fightů s neskutečným přehledem a kupí se za ním slušná dávka mrtvol. Akorát ke konci už jsem se poměrně nudil, navíc filmu chyběl nějaký finální souboj. ()
Thajský jazyk mi způsobuje ve středním uchu orkán stupně 12 na Beaufourtově stupnici. Ten žvatlozpěv se nedá. Celý film je značně nevyrovnaný, jsou tu pasáže, ve kterých vzývám akční Bohy a prosím je o rezignaci, neb zdejší squadra by je mohla z fleku nahradit, předvádí totiž neuvěřitelný záležitosti (po masakru v autodílně jsou musel dát na pár vteřin stop, abych sebral ze země spodní čelist), aby vzápětí celou předchozí krvavou vybíjenou degradovala bezpečnostními lany a zcela nevěrohodnými momenty (co přežila ta thajka v šatech snad nemohli myslet vážně). Části, ve kterých se značkami od aut nekrájí ruce a větrákem neseká ksicht na dvěstě kousků, se vlečou jak smog nad Pekingem, jsou těžké, oteklé, nudné. A pak tu jsou střílečky, které se snaží napodobit Johna Woo, na začátku mají nápad a spád, v závěru už mi z nich hlava padala předozadním směrem, protože jakmile nastoupí na scénu digitální efekty, je to odpudivější než viscerální tuk Jirky Paroubka. Fakt je to děsnej extrém. Nejspíš nikdy už to nedám znovu, ale minimálně scénu v dílně si přehraju opakovaně, tam muselo zůstat tak 8-9 kaskadérů s trvalými následky... ()
Tak teda Rittikrai zaklepal krpcami. Škoda, lebo bol v podstate práve v najlepšom období. Po prostoduchých hračičkách Born To Fight a Bangkok Knockout sa jeho posledný film snaží o viac dramaticejší a komplexnejší dej, čo sa mu samozrejme nijako nedarí. Podobne ako v Tom Yum Goong je aj tu dejová línia priam brutálne extrémne skratkovitá a často ani nedáva zmysel, respektíve jednoducho nie je priestor na vysvetlenie čohokoľvek. Železná Panna Rittikrai, nech je mu zem ľahká, zjavne nedisponoval žiadnou krátkodobou pamäťou, lebo motívy, zápletky a zvraty sú vždy načaté, nedojedené a neskôr komplet zabudnuté. Na to ostatne ani nie je čas, keďže väčšinu z tej hodiny a pol zaberá akcia. Hodnotenie filmu sa teda odráža z odpadových hlbín len vďaka tomu že sa tam tí thajský blázni navzájom masakrujú v krásnych, čisto absurdne krkonohorukotrupolomných tančekoch, ktorých nápaditosť kruto kontrastuje s tým osratým kusom počmáraného papiera zvaným "scenár". Hneď na začiatku parádna scéna akéhosi industriálneho Muay Futbalu, potom zaujímavá scéna vyvraždenia reštaurácie bez strihu, kde počas celej akcie vidíme len nohy útočníka, alebo krvavá likvidácia gangsterov pri ktorej hrdina používa ako zbraň čohokoľvek čo je po ruke. Sekanie poznávacími značkami, prepichnutie stieračom, vrhanie kladivom do hlavy, ksicht vo ventilátore a tak podobne. To všetko je krása a tie vzdušné rotačné kopance, akokoľvek sa ich použitie môže javiť ako nezmyselné, vždy potešia. Kosa začne škrípať o kameň v scéne vo vlaku, kde je digitálne pridané ubiehajúce pozadie doslova smiešne a to tam priletí ešte aj digitálny vrtuľník a všetko to skončí v obrovskom digitálnom výbuchu. Hrdinovia potom chvíľu nariekajú nad mŕtvymi a ide sa na finálnu melu, ktorá vyzerá asi tak že hrdinovia nabehnú do nejakej opustenej továrne a tam poslušne čakajú na márovačku zástupy zloduchov. Woovsky ladená dlhá prestrelka opäť bez strihu by bola úplne fajnová, keby nebolo až príliš zjavné že zbrane v skutočnosti nič nerobia, nepohnú sa a výstrely sú pridané počítačom. Najhoršie je to keď hrdina šermuje dvoma samopalmi naraz a nemusím byť vyslúžený výsadkár aby som videl že ten nešťastník síce mieri niekam do riti, ale protivníci na druhom konci sa poslušne hádžu mŕtvy na zem. Úsmevná bola aj imitácia Matrixáckej mramorovej prestrelky. Ale nevadí, akcie je veľa a aj keď to občas ono omaľovánkové CGI, hračkárske zbrane či záporáčka pohadzujúca hrdinom ako s vankúšom zhovaďujú, tak stále ide o riadne maniakálne krvavo debilne držkovú záležitosť. ()
Celkem dost přestřelené, některé scény až (obávám se, že neúmyslně) parodické, občas přehnaně digitální, ale jinak velmi fajn akční scény. Po Tom Yum Goong 2 jsem nevěřil, že tohle může dopadnout dobře (kdo neviděl, tak ať to raději tak nechá). Jasně ... děj je extrémně hloupý (fakt hodně moc), zkratkovitý jak zmrd, a ve skutečnosti jen ruší. Ale akce to celkem dost vynahrazuje ... hodně pomáhá i stopáž, která je pod 90 minut. Tenhle koment je taky děsně zkratkovitý, jelikož mi u sledování tohoto kousku dočasně kleslo IQ. Musím se zregenerovat. Ahoj, kucí ! ()
Vlastně asi nejzábavnější / nesnesitelnější Rittikraiův film od dob Born to Fight. Vyprávění je sice dost slaboduché, pokusy o napodobení Jackieho Chana (bitka s hromadou rozbitého skla) či Johna Woo (přestřelky ve frajersky dlouhých jednozáběrových sekvencích) zůstávají o krok pozadu za svými vzory a potěšení z jinak slušné akce trochu kazí levné digitální efekty a kaskadéři, jejichž pokusy o co nejefektnější pády jsou dost křečovité, ale ubíhá to celkem svižně a naštěstí tam není mnoho pokusů o humor či dojímání. Jako nenáročná oddychovka pro ty, kteří si zas po čase chtějí užít jiný typ akce než hromadu chaotického digitálního bordelu, kterým se snaží ohromovat současné hollywoodské blockbustery (zdravím Avengers 2), je to vlastně fajn. ()
Reklama