Režie:
Laurent FirodeKamera:
Jean-René DuveauHrají:
Audrey Tautou, Eric Savin, Saïd Serrari, Marina Tomé, Laurent Firode, Martin Rit, Olivier Azam, Françoise Bertin, Husky Kihal, Édith Le Merdy, Irène Ismaïloff (více)Obsahy(1)
"Neváhejte občas učinit něco hloupého, bezdůvodného a směšného!" Neboť tento hloupý, bezdůvodný a směšný čin může otřást řádem světa. Tuto zvláštní radu udělí starší pán muži, který se z dlouhé chvíle strefuje oblázky do sochy Ossipa Zadkina v nitru Lucemburských zahrad. Tato slova budou záhy stvrzena téhož večera setkáním muže a ženy, setkáním, které změní jejich budoucnost. Tomuto osudovému setkání však bude muset předcházet řada drobných, zdánlivě nedůležitých událostí jako nepozření tabulky čokolády mužem sedícím v kavárně, krádeží kávovaru či odhození boty na silnici... (claudel)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Úvodní věta z obsahu a s tím související scéna byla snad ta nejpozitivnější v té pochmurné atmosféře, která se prolínala celým filmem. Určitě bych přivítala i trochu srozumitelnější formu podání v té spleti mnoha různých okamžiků pár lidiček, kteří se náhodně míjeli a střetávali. Nakonec se ukázalo, že to mělo svůj význam a vše do sebe zapadlo v krásný obraz, skládající se právě z těch malých puzzle kousíčků. "Náhoda je květ poezie na stromě všedního života". ()
Každé gesto, jakkoli může být nicotné, odhaluje nekonečno dalších pravd a nekonečno dalších důsledku. Tak skvělá myšlenka a takové rozpačité provedení.. Hold gesta a náhody v životě dokážou být někdy pořádně zvláštní. Ale tato podívaná je zvláštní až moc. Nevěděl jsem, co si dneska večer pustit, tak jsem zabrouzdl na profil Amélie. A když jsem zjistil, že se objevila ve filmu o různých náhodách a na první pohled nedůležitých událostí s různými bizarními postavami znělo to nadějně a těšil jsem se. Teď je mi o to více velmi líto případných diváků, co se v Hongkongu nechali nalákat na název Amélie 2 (:D). Nečekal jsem druhou Amélii (navzdory směsce bizarních postaviček a kavárenskému prostředí), ale přeci jen něco trochu milejšího. Hodně se mi líbil začátek v metru, a to nevěřím horoskopům.:D Ale kdyby mi přece někdo uprostřed chladného běžného každodenního rána v hromadné dopravě řekl, že dneska potkám tu pravou lásku, asi by to bylo hezké. A taky mě to donutilo poprvé v životě přemýšlet, jaký používám šampón. Pak byla hezká závěrečná pointa a možná se mi ještě trochu líbil ten věčný lhář a opozdilec, protože taky chodím často někam pozdě, třeba právě do té hromadné dopravy. Ale proč nabaloval tu daleko starší a nepohlednou ženskou na pohovoru, a pak se chlubil, že čeká v kavárně na oslňující mladou ženu? No, WTF? A jsme u toho...Ono to mělo potenciál, ale kvůli kostrbatému podivnému zpracování (ve kterém se bohužel někdy ztrací i to ani kouzlo každodennosti, které bych naopak mohl ocenit) , mnohdy otravným figurkám, často nesympatickým hercům a pár skoro až nechutným momentům mi to dělalo vůbec problém dokoukat. I když nezávislý to bylo dost, tak mně dost možná i bude strašit ve spaní i ta spící sousedka, co chtěla veštit z karet. Ale já věřím, že přenádherné oči Audrey to přebijí. Tady toho ale musely přebíjet až moc a byť v mladém vydání je nejlepší, i ona sama byla o rok později už vyzrálejší. Prostě ne vždycky ani stoprocentně nezávislý a netuctový film, musí být dobrý. Stačí aby byl intenzivní.:D I když alespoň pár světlejších momentů tam přeci jen bylo. Pošmurné, dekadentní, zvláštní, poetické. Ne moc líbivé, ale svým způsobem nezapomenutelné. Něco jako mé kažodenní pocity při ránu nebo tak..... ()
Říká se, že mávnutí motýlích křídel nad Pacifikem může způsobit orkán nad Atlantikem. Asi jo. Teda asi určitě jo. A kdo by tomu nevěřil, možná po tomhle filmu svůj názor lehce poupraví. Tenhle kousek je totiž nekomplikovaný, pomalý, podmanivý a líbivý. Tenhle kousek je o náhodách, o drobných a nepovšimnutelných věcech a událostech, které mají moc změnit směr našeho života. Na ději tu nezáleží, pouze na lidských charakterech a na jejich jednání. A vy ... udělějte někdy něco spontánního, nečekaného ... kdo ví? Každopádně jsem v životě neviděl depresivnější film než tento :-) ()
„Ty už jdeš?!“ - „Udělal jsem, co jsem musel.“ Zajímalo mě, jak Audrey Tautou hrála ještě před Amélií, ale až pak mi došlo, že se tu protagonisté objevují a zas mizí rychlostí blesku. A je dobré dodat, že snímek má velké množství postav a propletených osudů. Každou chvíli příběh nabobtná o další nic netušící personu, až jsem se té kadenci musel usmívat. Avšak nejen tomu, snímek má navzdory spíš posmutnělé atmosféře řadu odlehčených vtípků, z nich sice žádný záchvat smíchu nezpůsobí, ale pobaví, a to se počítá. Některé interakce mezi postavami, které se potkávají a míjí (někdy je to štěstí, jindy zas smůla) jsou povedenější než jiné, avšak asi dost záleží i na tom, zda u vás vyvolají sympatie (nebo alespoň soucit, jde často o chudáky). Ocenil bych méně postav a větší rozvedení jejich příběhů, jinak ale spokojenost, za mě solidní 4*. „Každý detail, každé gesto, jakkoliv může být nicotné, odhaluje nekonečno dalších pravd a nekonečno dalších důsledků, proto má obrovský vliv. Stačí, když se vymočíte do moře a hladina moří stoupne.“ ()
Jak mávnutí křídel motýla nad Pacifikem, způsobí za přispění dalších příhodných okolností hurikán nad Atlantikem. Na tomto principu, jak malá příčina způsobí velké následky je založen i tento film. Některé motivy jsou vynikajicí, celkově je toho nakousnuto víc, než byli tvůrci schopni dotáhnout do detailů. Ale každopádně chytrý film, který stojí za zhlédnutí. ()
Reklama