Obsahy(1)
Bohatý gróf Mino (Franco Nero) vedie šťastný život so svojou matkou (Olga Solbelli) a slúžkou v zámku na vidieku. So svojou priateľkou Laurou (Erika Blanc) plánujú svadbu. Dosiaľ skoro bezstarostný život preruší až záhadná autonehoda jeho lásky Laury. Ako keby toho na neho nebolo dosť, záhadne zomiera aj jeho matka. Tú chvíľu využije slúžka Marta (Gioia Pascal), ktorá je do Mina dávno zamilovaná. Lenže Mino vypreparuje Laurino telo a jeho láska bude pokračovať, až kým nedostane chuť zabíjať mladé ženy a tu sa dostavuje ďalšia šanca pre slúžku Martu... (ash99)
(více)Recenze (10)
Veľmi elegantne, a s citom nakrútený psychothriller, silne inšpirovaný Psychom od A. Hitchcocka. Okrem Hitchcockových thrillerov mi pripomínal španielske giallo La Residencia, ktoré malo podobnú atmosféru, nehovoriac o rovnakom až "chorobnom" vzťahu matky a syna, ktorý sa vinie na pozadí príbehu, a zároveň aj prostredí starej vily, kde sa oba filmy väčšinu času odohrávajú.. Narozdieľ od neskorších giall, však v Il Terzo occhio nejde o prekvapivú pointu v závere, ani o neznámeho vraha, ale skôr o prekvapivé zvraty v samotnom deji, práve s výnimkou záveru. Keďže však ide o taliansku odpoveď na anglosaské a americké psychothrilleri, dočkáme sa tu oveľa "gotickejšej" atmosféry, pomerne slušného počtu mŕtvych a explicitne zobrazeného násilia (na svoju dobu samozrejme). Kvalitný, atmosférický mix pregialla a psychothrileru dopĺňa zaujímavá hudba (ktorá hrá takmer neustále..) a samozrejme veľmi dobré herecké výkony hlavných predstaviteľov, s Francom Nerom na čele. Keďže dej bol veľmi nepredvídateľný, a na rozdiel od klasických thrillerov, tu bolo negatívnych postáv viac, nie len jediný psychopat, bol som veľmi spokojný... ()
Úžasný, elegantní a svým způsobem i velmi stylově natočený černobílý psychologický thriller s báječnou gotickou atmosférou, nějakými těmi pre-giallo elementy a decentnější exploitací. V hlavní roli s mladým, elegantním, čisťoučkým, nastrojeným a učesaným Francem Nerem (později tomu docela tak už nebylo), úžasně všestranným hercem. V roce '66 (pro něj velmi úspěšným) měl velmi zásadní roli ve filmu "Django" a poté ještě v pokračování "Adios Django". Tento film není vůbec známý, ale přesto jde o vynikající podívanou a troufám si říct, že je to první skutečně úspěšný Francův film, včetně jeho památného psychopatického výkonu, který stojí nejen za zmínku, ale přímo za vidění.."Il Terzo Occhio" si zřetelně vypůjčuje některé prvky (dominantní matka, necrofílie, preparace mrtvých zvířat) od Alfreda Hitchcocka z jeho mistrovského "Psycha", především z postavy Normana Batese, ale i z některých prací od Edgara Allena Poea. Jako obvykle nejen tento italský horor je v mnoha způsobech daleko explicitnější a chorobnější než uznávané americké filmy. Nerův postupný sestup do úplného šílenství, poté co přišel o svou milovanou snoubenku, hrála ji kráska Erika Blanc (zemřela při autonehodě-vražda ze žárlivosti), ale i o matku, byl vyobrazen velmi efektně (děsivý výraz v obličeji, vylekané oči, rozechvělost, pot po celém těle atd). Takových rolí měl za celou svou kariéru jistě víc, zmíním se třeba o "A Quiet Place in the Country" nebo "Autostop rosso sangue". Absolutně neznámý a nedoceněný film, drahokam ve svém žánru, který rozhodně stojí za to znovu objevit. Tím prvním, kdo tak učinil, byl taliánský trashmaestro Joe D'Amato. ()
Italská odpověď na slavné Psycho, v níž Franco Nero koketuje s Perkinsonovým Batesem. Oba rádi preparují zvířata, jsou ovlivnění svou matkou a ženy mají nejradši studené. Podobně chladná je i atmosféra, ta černobílost dodala filmu punc naléhavosti. Příběh nemá šanci nudit, stále se v něm něco děje. Pro fanouška napínavých thrillerů a hororů bude ale nejvděčnější závěrečná půlhodina, která předvede i trochu explicitního násilí, které si Hitchcockův opus nemohl dovolit. Každopádně Nero je ve své roli grandiózní, všechny ty šílené grimasy střídá s nevídanou jistotou, a je to právě on, kdo mě donutí přemýšlet o vyšším hodnocení. ()
,,Dám cokoliv za to, když ta ženská zmizí.....stačila by nějaká malá nehoda. Nehody se přeci v životě stávají." Mysteriozní psychothriller snímaný černobílou kamerou s F.Nerem v hlavní roli. Jeho přerod v šílence není špatný, ale popravdě - místy je až křečovitě teatrální, což působí poněkud rušivě. Naštěstí přehrává jen v několika scénách. Kladné postavy v hlavní roli chybí, a tak mi bylo vcelku jedno, kdo zemře. Ovšem tajuplná a občas napínavá atmosféra, pohledné ženy a hudba doplňující šerosvitnou kameru za to stojí. Škoda, že tvůrci nevyužili více zámecký interiér a okolí stavby (hřbitov v mlze či podzemní kobky bych uvítal), film se tak mohl přehoupnout alespoň jednou nohou do gotiky - to se však nestalo. Kromě despotické matky zde příliš spojitosti s Psychem nevidím. A ani ona neodpovídá přesně té, jež tyranizovala Normana Batese. Ostatně vraždění rozjíždí zcela jiná postava... Přes určité výtky se mi film líbil, užil jsem si ho, a proto dávám temné 4*. Děkuji PetruPanovi za tip a poskytnutí filmového zážitku. ()
Úchylný Nero se skrývá za vnější slupkou elegantního zbohatlíka.. ()
Zapomenutá perla s hvězdou italského filmu. Psychologický thriller, kde si Franco Nero střihl roli opravdu ne nepodobnou Normanu Batesovi. Ve svém šílenství tu však není jeho hrabě Mino sám a zdatně mu sekunduje služebná Marta motivovaná svou neopětovanou láskou. A vzhledem k tomu, že zhrzená žena je horší než peklo, je zaděláno na pořádný průšvih. Třetí oko naznačuje jak snadný je propad do temnot. Někdy stačí jen popostrčit, tak jako v případě nešťastné zamilované Marty, jindy potřebujete silnější stimul, třeba pohled na svou mrtvou snoubenku. Pak už stačí udělat ten jeden jediný krok a není cesty zpět. Minimálně za giallo bych film neoznačoval, jediný útok chladnou zbraní, připomínající praktiky žlutého žánru, mi k tomu nestačí. Gotický horor si už tak netroufnu posoudit, nicméně nemyslím, že lehce pochmurná atmosféra panského sídla k takovému žánrovému zařazení stačí. Ale tady je možné, že jsem charakteristické prvky nevnímal, nejsem znalec. Mé nadšení trochu kalí jen nepovedený souboj ústředních postav, kterou choreograf, by-li vůbec přítomen, silně odflákl. Nero pak nepůsobí jako šílenec, ale blbec. Vše, co se však stane poté, už se dá směle označit za dokonalé, zejména scéna s vyzvánějícím telefonem a plazící se zkrvavenou obětí patří k vrcholným okamžikům celého filmu. Skvělá čtyřka. ()
Atmosferický mix gothic horroru/thrilleru v hlavní roli s výborným Frankem Nerem. V roce 1979 příběh po svém adaptoval Joe D'Amato jako Buio Omega. ()
Celkom slušný taliansky triler-giallo s vtedy mladým Nerom. Aj keď Nero miestami prehráva. Viac sa mi síce páčil začiatok filmu, zhruba po úmrtie prvých dvoch ľudí približne v rovnaký okamih, aj atmosférou, potom to skĺzlo do typickej vyvraždvačky s duševne prepnutým hlavným antihrdinom. Vyskytuje sa tu aj pár logických chybičiek, ale je ich relatívnej menej oproti podobným filmom. Zaujímavé, ako sa tvorcovia snažili dostať do filmu nahotu a možno aj sex, ale všetko podstatné a jednoznačné je starostlivo zakryté. ()
Skutečně jde o Psycho po italsku, které už příliš nepřekvapí.(50%) ()
Psycho po italsku, které nemá už čím překvapit. ()
Reklama