Režie:
Sergio CorbucciKamera:
Luigi KuveillerHudba:
Pino DanieleHrají:
Nino Manfredi, Ugo Tognazzi, Paolo Stoppa, Sal Borgese, Marisa Merlini, Salvatore Billa, Benito Stefanelli, Nino Vingelli, Max Turilli, Giacomo Furia (více)Obsahy(1)
Sasa (Nino Manfredi), se živí jako pochybný právník, který příležitostně úřaduje v jednom pochybném bistru, kde lidem nabízí podezřelé služby. Jednou dostane nabídku od stavebního podnikatele Milettiho a za vidinou vysokého honoráře ho jde navštívit do jeho luxusní vily. Sasu však v tomto sídle místo peněz čekají dvě mrtvoly. (MVanis)
(více)Recenze (17)
Přiznám se bez mučení, že už si ani nepamatuju, o čem tahle lupičská komedie vlastně přesně byla. Tenkrát u nás v kinech ale ty lepší italské komedie vedle francouzských byly poměrně hojně zastoupené a Ugo Tognazzi byl tedy hlavně díky skvělé komedii "Moji přátelé" a jejího pokračování hodně oblíbený. ()
Corbucci točí zábavné filmy, vážné zábavné, není to žádné velké umění, ale to někdy prostě není nutné - bych nevěřil, že komedie (a díky lehkovážnému advokátovi Sasovi Nina Manfrediho, toho hláškujícího ďábla, je tenhle film skutečně komedie) může být až tak drsná (co do počtu úmrtí). Nebýt toho společenskokritického závěru (spoiler že se díky srůstání světa politiky se světem zločinu dnes nelze domoci spravedlnosti spoiler), který by se spíše hodil do serióznějšího filmu, bylo by to dnes za plný počet. Jo, a abych nezapomněl, pokud někdo považuje za top mučící scénu tu ze zubařského křesla z Maratónce, tak já nikdy nezapomenu na scénu se špagetami (jejich konzumace už pro mě asi nikdy nebude tak "nevinnou"). Díky za tip Willymu Kufaltovi! 80 % ()
Natěšen na "starou dobrou italskou komedii" ze sedmdesátých let jsem na konci dospěl k názoru, že ne všechny italské komedie z tehdejší doby jsou špičkové. Tato se v první polovině jako komedie alespoň tváří, v druhé polovině se spíše přiklání ke slušnému krimi žánru. Prostě ani ryba, ani rak. Nenudil jsem se příliš (jen trochu), ale ani nijak zvlášť nebavil. Celý obsah by se krásně vměstnal do pouhých 90 i méně minut. ()
Saso a Julie byli oba velcí sympaťáci a to jiskření mezi nimi mě moc bavilo.Taková pravá chuť Itálie, dalo by se říct. Škoda, že nedostali ještě více společného prostoru. Co se týká Sasova nejnovějšího případu, ten se hned zpočátku dobře rozjel, po nějaké době mě ale to množství postav, které po něm šly a snažily se jeho pátrání narušit, začalo poněkud unavovat a ztrácela jsem se v nich. ()
Dle názvu a jednoho komentáře jsem myslel, že půjde o tradičí lupičskou komedii. Žádný heist se ovšem nekoná a ten velký balík peněz, jež reálně nikdy na žádné straně neuvidíme, se stává spolu s několika hledanými papíry jedním z hybných momentů děje plného pochybných kšeftů, mrtvol a nebezpečných situací. O to více může překvapit, nakolik tato krimi komedie hodně staví i na vtipných, propracovaných dialozích, které delší stopáž filmu s pomalším vývojem děje i dostatečně kompenzují a těch momentů, kdy bych případně cítil menší utahanost, bylo úplné minimum. Nino Manfredi byl hercem, kterému jsem se po zklamání z jednoho filmu (Otec od rodiny) trochu vyhýbal, nicméně napodruhé si mě tady plně získal sympaticky jemnou komickou kreací. Manfrediho projev (v původním dabingu doplňovaný hlasem Miroslava Moravce) a nenuceně humorné pohledy zábavně vystihují pravidelně zaskočeného, ale v jádru slušně rafinovaného prosťáčka uprostřed série absurdit a zapeklitých situací. Hodně mě bavila též sehraná padoušská dvojice v stylových oblecích a kloboucích i nejednoznačný komisař Ugo Tognazziho. Na hranici mezi 4* – 5* a rád časem kouknu znovu. [85%] ()
Zajímavosti (3)
- Po komerčním úspěchu filmu bylo naplánováno natočení filmové adaptace druhého Veraldiho románu na motivy postavy Sasà Jovine (Nino Manfredi), „L'uomo di conseguenza“ (1978), opět v režii Sergia Corbucciho, ale s Marcellem Mastroiannim, který v roli Jovineho nahradil Manfrediho. Po sérii schůzek Mastroianni nabídku odmítl: nebyl nadšený z toho, že by si měl zopakovat postavu, kterou už na plátno úspěšně přenesl jiný herec, a scénář pokračování obsahoval téma incestu, což bylo ožehavé téma, které zpracoval ve stejném roce ve filmu Così come sei. Produkce se poté rozhodla využít Mastroianniho ve filmu s podobným prostředím jako Velký balík peněz, který však nebyl natočen podle Veraldiho knihy, „Giallo napoletano“. Pokračování filmu Velký balík peněz nebylo nikdy natočeno. (classic)
- Do italských kin byl film uveden 17. března 1978, den po únosu Alda Mora a souvisejícím masakru na Via Fani. (classic)
- Film komickou a policejní formou podává portrét neapolské společnosti 70. let a zejména výkonem Uga Tognazziho (Assenza) chce režisér zdůraznit, jak bezmocná je justice kvůli korupci jejích správců ze strany Camorry. (classic)
Reklama