Režie:
Maximilian HultScénář:
Maximilian HultKamera:
Tommy LundqvistHudba:
Hans LundgrenHrají:
Simon J. Berger, Lia Boysen, Moa Gammel Ginsburg, Lars Lind, Erik Lundqvist, Anita Wall, Elin Petersdóttir, Maximilian Hult, Torsten Wahlund, Larry Gevirtz (více)Obsahy(1)
Sedmadvacetiletá Lou netušila, že má ještě prarodiče. Když jí matka sdělí, že její dědeček právě zesnul, racionálně uvažující a odměřená dívka se vydá na jeho pohřeb. Po setkání s babičkou Fridou se rozhodne na venkově zůstat. Dokonce se začnou trochu mírnit projevy její sociální fobie, psychickou vzpruhu ale bude potřebovat především Frida, jež se se ztrátou životní lásky vyrovnává těžce a netradičně. Romantická tragikomedie lehce poťouchlým okem sleduje mezilidské vztahy a bez zbytečných kudrlinek se hlásí ke svému žánru. Maximilian Hult coby debutující režisér i scenárista dokazuje obratné vyprávěcí schopnosti se smyslem pro detail. (Febiofest)
(více)Videa (1)
Recenze (31)
Mně tam se všemi bylo tak fajn, že by mě nemuseli dlouho přemlouvat a já bych sedla na cokoliv a nebo do čehokoliv a jela tam za tou nesourodou čtveřicí osůbek hned. Bylo tam nahozeno několik bolístek, které možná v určité míře trápí někdy každého z nás. Já se tam také našla, částečně v Lou, částečně v Tomovi a co se týká Fridy, tak jsem zažila úplně stejnou posloupnost, způsobenou smutkem u svých prarodičů. A mezi nimi pendloval sympatický Henrik, ovšem srdce ho táhlo pouze jedním směrem. Křehký, místy míně úsměvný film se dostal na to správné místo v mém srdci a já neváhám s hodnocením ani sekundu. Mé díky patří určitě i evulience3 za titulky k takovým filmům, co jsem zatím měla možnost vidět. ()
Mohla bych napsat dokonalý komentář k tomuto snímku, a sice takový, že bych přeložila ze slovenštiny do češtiny ten od evulienky3. Domov se mi neskutečně líbil svou.. rázovitostí, přímostí, jasným tahem na branku či jak by se to ještě dalo nazvat. "Umřel tvůj dědeček." - "Ten umřel už před dvaceti lety." - "Ano, a dnes umřel doopravdy." Krásný debut Maximiliana Hulta za 5*. ()
Obyčejný romantický sladkobol zneužívající k útoku na city Aspergerův syndrom. Sociální fobie uvedená v obsahu je zcela mimo. Stačí-li vám jen povrchní nástin toho, co tato porucha obnáší, jste vyznavači červené knihovny a SPOILER: máte rádi dobré konce, rozhodně po Domovu sáhněte, přes veškerou jalovost škodí v rámci "žánru autistických filmů" pořád míň než Rain Man. Na skutečně pravdivého Aspergera ale mrkněte na tohle ()
Tvůrce založil celý film na hereckých karikaturách. V podstatě celý film na oněch postavičkách stojí a padá. Líbila se mi nejvíc například ta Frida, která se tváří jako klasický Fin po pěti pivech. Klasický Fin po pěti pivech totiž neví, co to znamená emoce a zároveň nedokáže do pěti počítat, a Frida byla úplně přesná. Pak se mi líbila její babička, která si v malém Tomovi dokázala najít oporu a ten byl mimochodem také skvělej. Herecky jsem si nemohl stěžovat a byla radost na tento film koukat. Zvláštní mi ale přišlo to, že ačkoliv na filmu pracovalo asi devadesát procent islandského národa, tak se v něm mluví švédsky. Měl jsem tak pocit, jak kdybych pozoroval příběh z nějakého předem nespecifikovatelného prostředí ve Skandinávii, který nemá ani název ani časové rozhraní. Prostě jenom vznikl za účelem malinkého, ale zároveň hodně lidského filmu. ()
Stačí aby mal niekto problém s komunikáciou a vytváraním sociálnych kontaktov a už je tu problém, a divili by ste sa aký veľký... Myslím, že z tohto pohľadu mala Lou veľké šťastie, že stretla takého chápavého a hlavne trpezlivého chlapíka. Nie každý má v živote také šťastie, a preto sú väčšinou takýto ľudia braní za večne zamračených podivínov, no pritom to tak vôbec nemusí byť. Na prvý pohľad obyčajný príbeh zo života, no zato veľavravný. A mne ulahodilo aj krásne prostredie chladného Islandu. 85/100 ()
Galerie (20)
Zajímavosti (2)
- Film získal na Febiofestu 2014 cenu Grand Prix a odměnu ve výši 5 000 eur . Dalších 5 000 eur věnoval festival na podporu distribuce filmu. (morgos)
Reklama